Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до державного реєстратора Петришина В.М. про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації Петришина В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:43649041 від 24.10.2018 р., номер запису 28515112 - права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 за Приватним акціонерним товариством «МАРС». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08.09.2016 р. за реєстровим № 3251. На замовлення [PERSON] був виготовлений проект відведення земельної ділянки площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 для експлуатації та обслуговування зазначених споруд в Голосіївському районі м.Києва, який подано на затвердження до Київської міської ради. Однак, 24.10.2018 р. державним реєстратором Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м.Києва Петришиним В.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43649041 від 24.10.2018 - права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 за Приватним акціонерним товариством «МАРС». Зазначене рішення позивач вважає незаконним, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112 знаходиться в межах земельної ділянки загальною площею 4,1794, яка надана у постійне користування АТВТ «МАРС», що підтверджувалось Актом на право постійного користування від 15.09.1998 р. Станом на момент розгляду справи зазначене підприємство є підприємством приватної форми власності ПрАТ «МАРС». [PERSON] є власником об`єктів нерухомості за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08.09.2016 р., які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112. Державний реєстратор, здійснивши реєстрацію про право постійного користування ПрАТ «МАРС» на зазначену земельну ділянку, порушив право користування нею позивачем, в зв`язку з чим останній просить скасувати рішення про державну реєстрацію права. Крім того, позивач як на підставу скасування рішення про державну реєстрацію посилається на те, що таке право було зареєстрована на підставі Акту про право на земельну ділянку, що виданий в 1998 році АТВТ «МАРС», хоча після приватизації підприємства конфігурація даної земельної ділянки була змінена, такого підприємства не існувало. 20.11.2020 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить: - визнати протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації Петришина В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:43649041 від 24.10.2018 р., номер запису 28515112 - права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 за Приватним акціонерним товариством «МАРС»; -припинити право постійного користування ПрАТ «МАРС» на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112; - визнати за [PERSON] право на оформлення в користування земельної ділянки площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112, наданої для експлуатації та обслуговування нежитлового будинку [ADDRESS] . 22.03.2021 р. суд за клопотанням позивача залучив до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «МАРС». ПрАТ «МАРС» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи його необґрунтованим та зазначив, що з 15.09.1998 р. ПрАТ «МАРС» на праві постійного користування належать земельні ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112 площею 0,1843 га та з кадастровим номером 8000000000:79:013:0011, площею 3,8750 га, на яких знаходиться цілісний майновий комплекс. Посилання позивача на порушення свого права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112 відповідач вважає безпідставними, оскільки позивач не набув такого права і воно не зареєстровано у встановленому законом порядку, оскільки продавець нежитлових приміщень, які придбав позивач, не мав відповідно оформленого права ні власності, ні користування зазначеною земельною ділянкою. 02.12.2021 р. позивачем подано клопотання про заміну відповідача - державного реєстратора Філії Комунального підрпиємства Київської обласної ради «Готово» м.Києва Петришина В.М. на належного - ПрАТ «МАРС»., яке задоволено судом 17.02.2021 р. 20.03.2023 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлені вимоги з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що право користування відповідача земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112 площею 0,1843 га було оформлено з порушенням вимог чинного законодавства на підставі Акту про право власності на земельну ділянку, що не належав відповідачу і був недійсним, оскільки земельна ділянка змінила свою конфігурацію, державний реєстратор не перевірив повноваження представника, який звернувся з заявою про реєстрацію права користування земельною ділянкою, а крім того, на зазначеній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, що належить на праві власності позивачу, а отже останній має право користування земельною ділянкою, на якій він знаходиться. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на його необґрунтованість, оскільки наявність права користування позивачем спірною земельною ділянкою не підтверджено будь-якими доказами, натомість судовими рішеннями у інших справах встановлено, що [PERSON] не набував права користування земельною ділянкою після укладення договору купівлі-продажу нерухомості, оскільки таке право було відсутнє у попереднього власника. Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином, в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 08.09.2016 року між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежилого будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. за реєстровим номером 3251, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «РМ-ІЕВЕСТ» передало у власність (продало), а [PERSON] прийняв у власність (купив) нежилий будинок, загальною площею 843,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,145 га, код земельної ділянки 90:013:0028. 13.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю з літерою «Б» за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] згідно рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень № 50270850 від 17.12.2019 року, однак наказом Міністра юстиції України від 13.05.2020 року № 1642/5 зазначене рішення було скасовано. Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1354 від 26.06.1998 року «Про оформлення акціонерному товариству відкритого типу «МАРС» права користування земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд на вул.Володимирській,101 у Московському районі », оформлено Акціонерному товариству відкритого типу «МАРС» за умови виконання п. 2 розпорядження, право постійного користування земельною ділянкою, площею 4,18 га, для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд на вул.Володимирській, 101 у Московському районі у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно . 15 вересня 1998 року на підставі зазначеного розпорядження АТВТ «МАРС» Київською міською державною адміністрацією видано державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 003941, на земельну ділянку, що розташована за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, 101 , площею 4,1794 га. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування за № 79-4-00018. 01 березня 2001 року Київською міською радою прийнято рішення № 209/1186, пунктом 15 якого оформлено державній податковій інспекції у Московському районі м. Києва, за умови виконання п. 15.1 рішення, право тимчасового довгострокового користування строком на 24 роки земельною ділянкою площею 0,12 га для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель на вул..Жилянській, 23 за рахунок частини земель, оформлених згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 26.06.1998 року № 1354 «Про оформлення акціонерному товариству відкритого типу «МАРС» права користування земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд на вул.Володимирській, 101 у Московському районі », у зв`язку із переходом права власності на будівлю. Відповідно до п.п. 15.3 рішення Київської міської ради № 209/1186 від 01.03.2001 року, надано доручення Київському міському управлінню земельних ресурсів забезпечити внесення змін в державний акт на право постійного користування землею від 15.09.98 р. серія І-КВ № 003941, реєстраційний номер 79-4-00018, в частині площі відповідно до рішення. У розділі «Зміни в землекористуванні» Державного акту серії І-КВ № 003941 від 15.09.1998 року міститься записи щодо дати, номеру, змісту документа, на підставі якого внесено зміну, а також площі: рішення Київської міської ради від 01.03.2001 року № 209/1186, площа 3,8750 га; рішення Київської міської ради від 01.03.2001 року № 209/11869, площа 0,1843 га. В результаті прийняття рішення Київської міської ради № 209/1186 від 01.03.2001 року, за рахунок земельної ділянки, площею 4,18 га, наданої АТВТ «МАРС» у постійне користування розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1354 від 26.06.1998 року, було утворено три окремі земельні ділянки. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 05-49/17810 від 13.05.2008 року повідомлено, що будинок на [ADDRESS] розташований в межах земельної ділянки, площею 4,18 га, яка згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.06.1998 року № 1354 була оформлена у постійне користування АТВТ «МАРС». Інформація щодо наявності окремих рішень виконавчого комітету Київської міської ради про відведення в передбаченому законом порядку земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку на [ADDRESS] в Головному управлінні земельних ресурсів відсутня. У зв`язку із прийняттям рішення Київської міської ради № 209/1186 від 01.03.2001 року в постійному користуванні АТВТ «МАРС» залишились: - земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:013:0011, площею 3,8750 га; - решті земельної ділянки, площею 0,1843 га з кадастровим номером 8000000000:79:013:0011 присвоєно кадастровий номер 8000000000:79:013:0112. Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2010 року у справі № 36/286 припинено право постійного користування АТВТ «МАРС» частиною земельної ділянки, наданої розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1354 від 26.06.1998 року, кадастровий номер 79:013:112, розташованої у [ADDRESS] , в межах визначених Технічною документацією із землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Атем» для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі по вул.Жилянська, 19, зобов`язано ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) внести зміни до бази даних земельного кадастру м. Києва та до державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 003941 щодо припинення АТВТ «МАРС» права на постійне користування в частині земельної ділянки кадастровий номер 79:013:0028 площею орієнтовно 0,145 га, розташованою у [ADDRESS] , зобов`язано ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) погодити та передати на розгляд Київради технічну документацію із землеустрою щодо передачі ТОВ «Атем» земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі по [ADDRESS] , зобов`язано Київську міську раду розглянути на пленарному засіданні технічну документацію із землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «Атем» для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі по [ADDRESS] , а також визнано за ТОВ «Атем» право на оформлення в користування земельної ділянки кадастровий номер 79:013:0028, площею орієнтовно 0,145 га, розташованої у [ADDRESS] , в межах визначених технічною документацією із землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Атем» для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі по вул.Жилянська, 19. Однак, таке рішення щодо оформлення та передачі зазначеної земельної ділянки в оренду ТОВ «Атем», а також в частині внесення змін до державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 003941 щодо припинення АТВТ «МАРС» права на постійне користування в частині земельної ділянки площею орієнтовно 0,145 га, виконано не було. [PERSON] 17.05.2018 року звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:79:013:0112, площею 1842,9 кв.м., цільове призначення - для реконструкції та обслуговування адміністративного будинку з апартаментами. Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (частина друга статті 377 ЦК України). За частиною першою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08.09.2016 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Правові підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 ЗК України, згідно п. «е» якої, право користування земельною ділянкою припиняється, зокрема, у разі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на цій земельній ділянці. Договір, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, має містити таку істотну умову, як кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку із набуттям права власності на ці об`єкти. Укладенню ж договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, передує виділення цієї частини землі в окрему земельну ділянку (абзаци перший та другий частини шостої статті 120 ЗК України). Як зазначено в договорі купівлі-продажу від 08.09.2016 р., укладеного між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» та [PERSON] , нежилий будинок, загальною площею 843,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,145 га, код земельної ділянки 90:013:0028. Однак, такий договір не містить кадастрового номеру земельної ділянки і відомості про те, що попередній власник приміщення ТОВ «РМ-ІНВЕСТ», або ТОВ «Атем», якому передавалась земельна ділянка відповідно до рішення Київської міської ради від 14.07.2011 р. № 754/6141, вчинили дії для належного оформлення право користування такою ділянкою у визначений законом спосіб, в матеріалах справи відсутні. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування розташованого на ній об`єкта нерухомості. З набуттям права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, до нових власників в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України переходить право власності на цю земельну ділянку, якщо у попереднього власника майна ця земельна ділянка була у користуванні чи у власності. У випадку, якщо попередній власник не оформив право власності або користування земельною ділянкою, то до нового власника нерухомого майна речове право на таку земельну ділянку автоматично не переходить. Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) та від 19 травня 2020 року у справі № 127/10011/18 (провадження № 61-13977св19). При укладенні договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08.09.2016 між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» та [PERSON] сторонами не дотримано вимог статті 120 ЗК України, оскільки його укладенню не передувало виділення частини земельної ділянки, яку безпосередньо займає відчужуваний за договором нежилий будинок, в окрему земельну ділянку, та не зазначено у договорі кадастровий номер земельної ділянки, при цьому у ньому зазначено код земельної ділянки, якої не існує, тому до нового власника нежилого будинку [PERSON] , в силу положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, не перейшло право користування земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 площею 0,1843 чи частиною цієї ділянки, оскільки попередній власник будинку на момент укладення договору купівлі-продажу від 08.09.2016 року не мав належно оформленого речового права цю земельну ділянку. Зазначені обставини встановлені відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 15.04.2021 р., яка залишена без змін згідно постанови Верховного Суду від 19.11.2021 р., у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «МАРС», треті особи:Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею (справа № 752/16038/19) та в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Звертаючись до суду, позивач оскаржує законність реєстрації права користування спірною земельною ділянкою відповідачем, посилаючись на порушення в зв`язку з цим свого права користування. Однак, належних та допустимих доказів наявності у позивача права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112 матеріали справи не містять. Крім того, позивач посилається, що державним реєстратором не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо реєстрації права користування за ПрАТ «МАРС» земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:013:0112, оскільки таке право було зареєстровано на підставі Державного акту від 15.09.1998 р. № 79-4-00018, виданого на земельну ділянку площею 4,1794 га АТВТ «МАРС», однак такого підприємства вже не існувало і реорганізація підприємства була підставою для припинення права постійного користуванн земельною ділянкою, площею 4,1794 га. Такі твердження позивача були спростовані при розгляді справи № 752/16038/19 за позовом [PERSON] до ПрАТ «МАРС», треті особи:Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею та зазначено, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, пункт 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним. Суд прийшов до висновку про те, що непереоформлення АТВТ «МАРС», а в подальшому і його правонаступником - ПрАТ «МАРС», права користування спірною земельною ділянкою не може бути підставою для позбавлення його такого права. Судом було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею від 15.09.1998 р. № 79-4-00018. В силу положень ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент проведення реєстраційних дій) державний реєстратор при здійсненні реєстраціі речових прав встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ст.11 Закону). В силу положень ст. 27 Закону однією із підстав для реєстрації речового права є державний акт на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Згідно з ст.26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. В ході судового розгляду не було встановлено порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при здійсненні державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер 8000000000:79:013:0112 за Приватним акціонерним товариством «МАРС», оскільки таке право було зареєстровано уповноваженою особою, на підставі державного акту про право користування земельною ділянкою, який був чинний і відповідно посвідчував право ПрАТ «МАРС», який є правонаступником АТВТ «МАРС», на зазначену земельну ділянку. Посилання в ході розгляду справи представника позивача на те, що матеріали реєстраційної справи не містять копії довіреності особи, яка звернулась з заявою про проведення реєстраційних дій як на підставу для скасування рішення про державну реєстрацію, не узгоджуються з вимогами закону, оскільки відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зобов`язаний перевірити повноваження особи, яка звернулась з заявою про вчинення реєстраційних дій. Недотримання таких вимог не підтверджено жодними доказами. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України). Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем в ході судового розгляду не доведено належними, достатніми та допустимими доказами порушення його права користування спірною земельною ділянкою, недотримання державним реєстратором Петришиним В.М. вимог закону при здійсненні реєстраційних дій. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду не підлягає відшкодуванню з боку відповідача.

Outcome: dismissed