Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №6400 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 44038 грн. 07 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2021 року, за місцем своєї роботи, надійшла постанова приватного виконавця у виконавчому провадженні [NUMBER] від 22 листопада 2011 року про стягнення з нього заборгованості за виконавчим написом №6400 вчиненого 17 лютого 2021 року. За даною постановою, протягом п`яти місяців було здійснено стягнення у розмірі 18024 грн. 12 коп.. Проте, наразі, у застосунку Дія на його мобільному пристрої з`явилась постанова приватного виконавця у виконавчому провадженні [NUMBER] про звернення з нього стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Звернувшись за правничою допомогою його представником було направлено адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. щодо отримання копій документів з матеріалів виконавчого провадження, зокрема виконавчого документу на підстав якого здійснюється стягнення заборгованості та копії постанови на звернення стягнення. За браком часу, не чекаючи відповіді на запит, з тексту постанови про звернення стягнення від 22 листопада 2021 року йому стало відомо про те, що виконавче провадження [NUMBER] від 10 березня 2021року було відкрите на підставі виконавчого напису від 17 лютого 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстровано в реєстрі за №6400 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 44038 грн. 07 коп. за відсутності тексту самого виконавчого напису структура суми заборгованості йому не відома. Позивач вказав, що 25 травня 2013 року він звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з метою отримання кредиту, де йому було запропоновано підписати Заяву до договору №003-10049-250513 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. Разом із підписанням кредитного договору йому у користування було надано платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 30400 грн., він підписав графік за яким періодично здійснював платежі в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним. Саме тому він категорично не згоден із вчиненням зазначеного нотаріального напису про стягнення з нього неіснуючої заборгованості, за межами позовної давності, у абсолютно необґрунтованих розмірах. Так, відповідно до умов вказаного кредитного договору строк дії кредитного ліміту встановлений протягом 364 днів з моменту укладання договору, тобто строк повернення суми боргу сплинув 25 травня 2014 року, при цьому будучи зареєстрованим та проживаючи за однією і тою самою адресою, жодної вимоги кредитора він не отримувала. Отже, вважає, що нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не мав у розпорядженні належних документів від заявника та не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Позивач та її представник - [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили.. Треті особи також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили, пояснень по суті спору не надали. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №6400, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №003-10049-250513від 25 травня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору №2242/К про відступлення прав вимоги є ТОВ «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». У виконавчому написі нотаріуса вказано, що строк платежу за кредитним договором №003-10049-250513від 25 травня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає 43388 грн. 07 коп. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 30526 грн. 90 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12861 грн. 17 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню - 44038 грн. 07 коп.. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.на підставі наступних документів: договору №003-10049-250513від 25 травня 2013 року укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] відповідно до вказаного договору, банк надав клієнту кредит шляхом відкриття кредитної лінії та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 30400 грн., крім того, згідно п.2.4 кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої. Договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості у розмірі 44038 грн. 07 коп., та 22 листопада 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач оспорює виконавчий напис нотаріуса, не погоджується з сумою заборгованості та вказує, що виконавчий напис винесено поза межами строку позовної давності та сума заборгованості не відповідає дійсній, оскільки він здійснював погашення заборгованості. Про наявність боргу та необхідність його сплати його не повідомлялося. На підтвердження своїх доводів надав квитанції, про внесення на користь та рахунок АТ «ДельтаБанк» грошових коштів. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року справа № 674/918/17. Судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача [PERSON] перед відповідачем. А саме вчиняючи виконавчий напис, посилався на договір №003-10049-250513від 25 травня 2013 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної кратки та обслуговування платіжної картки підписаний [PERSON] та АТ «ДельтБанк», в якому відсутні відомості про встановлений розмір процентної ставки, який потрібно сплачувати за користування кредитними кошами, при цьому вказано, що проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом повинні сплачуватися за ставками, які зазначені в тарифах. Однак Тарифи банку, як і Правила у документах наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутні, то ж не відомо виходячи з розрахунку якої відсоткової ставки позивачу нараховувалася заборгованість за простроченими відсотками. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, яка за домовленістю сторін може бути збільшена згідно зі ст.259 ЦК України. У прававій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі № 6-126цс13 зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Виходячи з даних кредитного договору, який надано позивачем, кредитний договір №003-10049-250513від 25 травня 2013 року, укладений з ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] є строковим, днем коли позичальник довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після закінчення терміну погашення строкового платежу. Проте, як вже зазначалось, у матеріалах справи відсутня банківська виписка по рахунку позивача, що унеможливлює встановити наявність прострочення сплати платежів за кредитним договором та період прострочення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що на підставі договору про відступлення прав вимоги укладеного між ТОВ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги до останнього і за кредитним договором позивача (реєстр боржників, перелік кредитних договорів) нотаріусу не надавався. Таким чином, заборгованість, вказана у виконавчому написі, не є безспірною, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку. За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. У матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником повідомлення про порушення ним кредитних зобов`язань, що також наводить на сумнів щодо безспірності заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборговності, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому позовна вимога [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Ухвалою суду про забезпечення позову від 03 липня 2023 року (провадження №2-з/389/20/23) вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER], відкритому за виконавчим написом нотаріуса №6400 виданим 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір у розмірі 1610 грн. 40 коп. (за подання позовної заяви - 1073 грн. 60 коп. та заяви про забезпечення позову - 536 грн. 80 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: approved