Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

у серпні 2023 року представник позивача ТОВ «Інстафінанс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 32262,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.05.2021 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії/позики за № ID2143780 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID3674405. Крім того, 15.07.2021 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії/позики за № IU2030599 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № IU2941327. За умовам вказаних договорів позивач надав , а відповідач отримала кредитні кошти, які, остання, зобов`язалась повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цих договорів. Однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеними договорами не виконала, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем, а саме: за кредитним договором № ID2143780 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID3674405 в сумі 24878,00 грн., а за кредитним договором № IU2030599 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № IU2941327 в сумі 7384,00 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом, та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2021 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії/позики за № ID2143780 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID3674405. Крім того, 15.07.2021 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії/позики за № IU2030599 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № IU2941327. За умовам вказаних договорів позивач надав, а відповідач отримала кредитні кошти, які, остання, зобов`язалась повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цих договорів. Доказів не отримання коштів стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору. Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за вказаними договорами, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, а саме: за кредитним договором № ID2143780 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID3674405 в сумі 24878,00 грн., а за кредитним договором № IU2030599 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № IU2941327 в сумі 7384,00 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог. суд приймає до уваги те. що статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» ( ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями частини 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявні у справі докази свідчать про неналежне виконання зобов`язань за укладеними договорами, що призвело до наявності заборгованості, яка відповідачем в добровільному порядку погашена не була. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження сплати боргу за договорами відповідач не надала. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження неналежне виконання відповідачем умов кредитних договорів, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., оскільки, стороною позивача надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отриманням та фактичну оплату позивачем правової допомоги, наданої адвокатом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved