Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі Відповідач) про визнання права власності за набувальною давністю в якому вказує, що вона з 1997 року фактично проживає в будинку [ADDRESS] . За час проживання в будинку, Позивач привела його в придатний для проживання стан, оформила рахунки про сплату комунальних послуг на своє ім`я, сплачує за дані послуги, проживає в ньому до даного часу, робить поточні та капітальні ремонти, що забезпечує збереження будинку. Позивач вселилась в будинок добросовісно, його власник був невідомий та була впевнена, що на дане майно не претендують інші особи. Позивач зазначає, що будинком вона заволоділа безтитульно, тобто без укладення будь-яких договорів, володіння будинком є тривалим та безперервним понад 10 років, з моменту вселення в будинок, вона володіє ним відкрито, безперервно та не приховує цей факт від інших осіб. За весь період проживання в будинку, будь-які особи не пред`являли до Позивача прав на нього та не висували жодних претензій щодо володіння та користування ним, а також до даного часу право власності на будинок ні за ким не зареєстровано. Так як правовстановлюючі документи на будинок відсутні, а власник не відомий, починаючи з 1997 року та по даний час, Позивач рахується власником будинку, на її ім`я відкритий рахунок по сплаті за електроенергію та земельний податок, а також на замовлення Позивача виготовлено технічний паспорт на будинок. Маючи намір належним чином оформити право власності на будинок, позивач звернулась до Відповідача, проте їй було роз`яснено, що дане нерухоме майно не віднесено до комунальної власності територіальної громади та рекомендовано звернутись до суду. На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляду справи без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (частина четверта статті 206 ЦПК України) Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08 вересня 2023 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації з 2011 року. /а.с.7/ ФОП « [PERSON] » станом на 09 березня 2023 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , домогосподарство складається з: - житловий будинок, площею 62.1 кв.м., під літерою «А»; - веранда, під літерою «а»; - літня кухня, під літерою «Б»; - погріб, позначений «п/б»; - альтанка, під літерою «В»; - сінник, під літерою «Г»; - сарай, під літерою «Д»; - вбиральня, під літерою «Є»; - огорожа, позначена «№1»; - хвіртка, позначена «№2»; - ворота, позначені «№3». /а.с.8-10/ Відповідно до довідки про стан розрахунку побутового споживача за [PERSON] за адресою [ADDRESS] , присвоєно особистий рахунок [NUMBER] . /а.с.11-12/ Згідно квитанції від 21 липня 2023 року, [PERSON] сплачено земельний податок за 2023 рік на рахунок Попільнянської селищної ТГ. /а.с.13/ Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданою виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради за № 104 від 08 липня 2023 року, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [INFO] . Номер об`єкта 0258-3 в погосподарській книзі № 6 за 2011-2015 роки відкритий на [PERSON] /а.с.14/ Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження за адресою: [ADDRESS] . /а.с.15/ За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давність на житловий будинок з тих підстав, що вона з 1997 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє та користується даним майном. Відповідно до частини першої третьої статті 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. (частини перша, четверта статті 344 ЦК України) Як вбачається з пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем доведено, що вона з 1997 року добросовісно заволоділа майном, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , понад десять років відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє, отже визнання за нею права власності за набувальною давністю на вказане майно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за Позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить понесені нею судові витрати віднести на свій рахунок /а.с.4/, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved