Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач у червні 2023 року звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № СL-274146 від 26.03.2020 у розмірі 86 117,34 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 31 973,69 грн.; заборгованості за відсотками - 54 143,65 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судові засідання не з`являлась, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 26.03.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] , було укладено кредитний договір № CL-274146, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 35 000 грн. терміном до 25.03.2025 року, зі сплатою 65 відсотків річних за користування кредитом (а.с.6-8) та додатком 1 до договору Графік платежів за Кредитним договором (а.с.8зв). Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.29-30) та даних про рух коштів по рахунку з 26.03.2020 по 27.4.2023 (а.с.34-46). 21.03.2023 кредитодавцем направлено боржнику досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, однак така залишена відповідачем без реагування (а.с.24-28). Відповідно до п. 7.1 Договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Пунктом 6.9 Договору передбачено, що банк у випадках невиконання позичальником зобов`язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, про що письмово повідомляє позичальника. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст.536 ЦК України встановлено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, судом встановлено, що [PERSON] , належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 01.05.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 86 117,34 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 31 973,69 грн.; заборгованості за відсотками 54 143,65 грн.. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отримані кошти, не виконує взятих за договором зобов`язань суд приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 86 117,34 гривень підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 2684 (дві тисячішітсот вісімдесят чотири) гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial