Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

заявник в своїй заяві просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Луганська область, Старобільський район, село Піщане, яка померла [INFO] у віці 75 років, місце смерті: Україна, Луганська область, Старобільський район, село Піщане, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно по день своєї смерті проживала в с.Піщане, Старобільського району, Луганської області, Україна. За фактом смерті було видано довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть нелегітимними органами окупаційної влади, а саме Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції луганської народної республіки. Таким чином, не зважаючи на наявність факту смерті її матері, юридично такий факт підтвердити неможливо, за відсутності документів, що мають законну силу на всій території України. А тому вона звернулася до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального МУ МЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшов лист, у якому начальник відділу просить справу розглянути за відсутності представника відділу ДРАЦС. З`ясувавши усі обставини справи та перевіривши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд установив наступне. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала по день смерті у с. Піщане Старобільського району, Луганської області, Україна. Родинний зв`язок між заявницею та її матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про шлюб заявниці, де остання змінила прізвище на шлюбне з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6, 7). \~ \~ \~ \~За фактом смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на території с. Піщане, Старобільського району, Луганської області, Україна, було видано довідку про причину смерті №267 від 07.08.2023 (а.с.12) та свідоцтво про смерть від 08.08.2023, актовий запис №562 (а.с.13) нелегітимними органами окупаційної влади Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції луганської народної республіки. \~ \~ \~ \~Таким чином, незважаючи на наявність факту смерті матері заявниці, юридично такий факт підтвердити неможливо, за відсутності документів, що мають законну силу на всій території України. \~ \~ \~ \~В свою чергу заявниця, маючи на руках лише довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть, виданих на тимчасово окупованій території, не може юридично оформити факт смерті [PERSON] , для послідуючого вчинення невідкладних юридичних дій, як то повідомлення Пенсійного Фонду України про припинення нарахування пенсії, отримання виплат, оформлення спадкових прав. Згідно з\~Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. \~ \~ \~ \~В силу\~положень ч.\~2,\~3\~ст.\~9\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України»,\~якою визначено,\~що будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом абзацу другого частини першої статті 317\~ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана\~за місцем проживання (перебування) заявника\~до суду за межами такої території України (Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України"). Отже, враховуючи, що законодавством України передбачено можливість встановлення факту, який має юридичне значення, в даному випадку факту смерті особи, виникла необхідність в зверненні до суду з даною завою, щоб в послідуючому було можливо здійснити належну реєстрацію смерті [PERSON] в органах ДРАЦС та мати можливість оформити, в тому числі, спадкові права спадкоємцю. Під час розгляду судами справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положенні законодавства (лист Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21 щодо скасування вимоги отримання відмови від органів державної реєстрації\~ актів цивільного стану). Тобто звертатися спочатку до органу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території підконтрольній владі України та отримати письмову відмову,\~не є обов`язковим. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У 1971 році Міжнародним судом ООН були сформульовані так звані «Намібіївські винятки», з яких випливає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» (пункт 125) зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини своєю практикою, що склалась, також підтримав цей стандарт. Зокрема, у справах «Кіпр проти Туреччини» (Сургиз v. Тиrkеу, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та росії» (Моzеr v. the Rерublic оf Мoldovа апа russіа, 23.02.2016) ЄСПЛ приділив увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. Судом було констатовано, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди: і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі і ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони, тобто є окупованою. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22: розгляд державними органами документів, виданих окупаційною владою, не означає автоматичного визнання такої влади. Водночас держава має вживати заходів щодо ефективного захисту. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що розташовані на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом і оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] підтверджується записом в довідці про причину смерті №267, виданої 07.08.2023 та записом в свідоцтві про смерть від 08.08.2023, актовий запис №562, виданим Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції луганської народної республіки. А тому, суд вважає за необхідним встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Луганська область, Старобільський район, село Піщане, яка померла [INFO] у віці 75 років, місце смерті: Україна, Луганська область, Старобільський район, село Піщане. Відповідно до п. 16 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» заявник звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved