Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

10.01.2023 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2021 р. о 13 год. 25 хв. на бул.Т.Шевченка біля будинку № 2 в м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідачки, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», згідно полісу № 203243743, та транспортного засобу марки «Land Rover Discovery», д.н.з [NUMBER] , власником якого є позивач. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідачки, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Land Rover Discovery», д.н.з [NUMBER] , згідно зі звітом № 173-21 від 20.10.2021 р., складеним на замовлення позивача, становить 16620,40 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 174866,25 грн. За таких обставин, оскільки страховиком підлягає відшкодуванню шкода тільки в межах ліміту відповідальності, який становить 130000,00 грн., що є недостатнім для повного відшкодування завданої шкоди, позивач вважає, що з відповідачки на його користь підлягає стягненню 44866,25 грн., як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 16.02.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вважає розмір збитків не доведеним належними та допустимими доказами, крім того витрати на професійну правничу допомогу вважає завищеними, про що зазначено у його відзиві на позов. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 07.10.2021 р. о 13 год. 25 хв. на бул.Т.Шевченка біля будинку № 2 в м.Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Land Rover Discovery», д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримати механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 20.12.2021 р. у справі № 761/37618/21 [PERSON] визнано винною в спричиненні вказаної ДТП, та накладне адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України, вина відповідачки у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, та обставини даної ДТП не потребують доказування. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст. 1166 ЦК України, де встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до звіту № 173-21 про розмір вартості матеріального збитку, завданого висновку транспортного засобу марки «Land Rover Discovery», д.н.з [NUMBER] , від 20.10.2021 р., вартість запчастин та відновлювального ремонту склала 174866,25 грн. Разом з тим під час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG», д.н.з. [NUMBER] , - відповідачки [PERSON] , була застрахована у страховій компанії ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до Полісу № 203243743, що підтверджується витягом із офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. Однак, із офіційного сайту МТСБУ та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» позбавлена ліцензії та знаходиться в стані припинення в результаті ліквідації. 16.02.2022 р. позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ТДВ «Міжнародна страхова компанія» і до ТОВ «Фінанс-Лайн», яка діє на підставі договору доручення № 27/05/21 від 20.05.2021 р., із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі договору доручення ТОВ «Фінанс-Лайн» займається обслуговуванням «гарячої лінії» та збором документів по страховим випадкам ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та не є в розумінні статті 15 Закону «Про страхування» агентом ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія», а тому не здійснює передбачені даною статтею функції від імені чи в інтересах ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія», зокрема, безпосередньо не здійснює виплату страхових відшкодувань. На час ДТП, відповідно до пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.07.2010 р. № 566 страхова сума за договорами обов`язкового страхування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, складала до 130000,00 грн. на одного потерпілого. Таким чином, страхове відшкодування після проведення процедури ліквідації ТДВ «Міжнародна страхова компанія» має виплачуватись у розмірі, що не перевищує 130000,00 грн., який не покриває всіх збитків спричинених позивачу відповідачкою в результаті ДТП, оскільки відповідно до звіту № 173-21 від 20.10.2021 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Land Rover Discovery», д.н.з [NUMBER] , становить 174866,25 грн. Тобто, непокритою страховою виплатою залишається сума матеріального збитку в розмірі 44866,25 грн. (174866,26 грн. - 130000,00 грн.). Враховуючи, що позивач, як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу, що відбулась з вини відповідачки, має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому шкоди, при цьому страховиком має бути відшкодована шкода шляхом виплати страхового відшкодування в розмірі, що не перевищує 130000,00 грн., при тому, що загальний розмір шкоди становить 174866,25 грн., а тому різниця між вказаними сумами в розмірі 44866,25 грн. підлягає відшкодуванню особою, яка безпосередньо завдала цю шкоду, тобто відповідачкою, а тому суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідачки на користь позивача. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, стороною позивача подано до суду договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до нього та акт прийому-передачі робіт, відповідно до яких загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги складає 27000,00 грн. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена позивачем сума є надмірною та неспівмірною з реальним обсягом наданої їй професійної правничої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 15000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. Отже, всього з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 60939,85 грн. (44866,25 грн. + 15000,00 грн. + 1073,60 грн.).

Outcome: partial