Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті залишилися спадщина у вигляді земельної ділянка (паю), право на яке посвідчується сертифікатом на земельну ділянку (пай) серія ПЛ № 0115220 з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Запсілля Кременчуцького району Полтавської області, реєстраційний номер 392 від 11.01.1997 року, видане на ім`я [PERSON] , що підтверджується довідкою Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.07.2017 року за № 1070/122-17. Позивачем вказано, що після смерті [PERSON] , спадщину після нього прийняв він, подавиш в установлений законом строк заяву до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Він являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , інших осіб, які б претендували на спадщину не має. Проте, постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори ГуртовоюО.С, було відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , що знаходиться у КСП «Україна» с. Запсілля Кременчуцького району Полтавської області, про що видана Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки позивачем не подано правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме сертифікат про право на земельну частку (пай) виданий на ім`я [PERSON] . Позивачем зазначено, що за свого життя [PERSON] втратив оригінал сертифікату. Отримати його дублікат не можливо, оскільки сертифікат на право власності на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику, а тому просив суд: визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , право на земельну частку (пай) земель КСП «Україна» с. Засілля Кременчуцького району Полтавської області, що посвідчено сертифікатом на земельну ділянку (пай) серія ПЛ № 0115220 від 11.01.1997 року за № 392, виданого на ім`я [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити. Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області свого представника у судове засідання не направила, надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнали. Представник Другої кременчуцької державної нотаріальної контори (правонаступник Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори) у судове засідання представника не направили, згідно матеріалів справи просили проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з?'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 19. Позивач [PERSON] являється сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , видане Кременчуцьким районним відділом державшої реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 17. Позивач звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав та видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Запсілля Кременчуцького району Полтавської області. Постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори ГуртовоюО.С, від 10.11.2021 року [PERSON] , у вчиненні вказаної нотаріальної дії - відмовлено, оскільки позивачем не подано правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай), які відповідають вимогам законодавства, а саме сертифікат про право на земельну частку (пай) виданий на ім`я [PERSON] . Згідно ст. 525 Цивільний кодекс Української РСР, що був чинний на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії, що свідчать про прийняття спадщини закріплені статтею 549 ЦК УРСР. Так, на день смерті [PERSON] визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема у випадку: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після померлого, оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та є єдиним спадукоємцем, що підтверджується довідкою Запсільської сільської ради № 134 від 24.03.2011 року та матеріалами спадкової справи. Як встановлено померлий [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в КСП Україна Кременчуцького району Полтавської області, площею 6,47 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується наданою інформацією від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, згідно якої [PERSON] видао сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0115220 зареєстрований № 392 від 11.07.1997 року. Вказаний сертіфікат у позивача відсутній, у зв`язку із втратою. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Як передбачено п. 17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З матеріалів справи вбачається право [PERSON] на земельну частку (пай), однак, відсутність правовстановлюючих документів, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), позбавляє позивача права як спадкоємця переоформити спадкове майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням вказаного, оскільки позивач є єдиним спадкоємцнм після батька який мав право на земельну частку (пай), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено та його повторна видача законодавцем не передбачена, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлого [PERSON] . З огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved