Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

27.04.2023 року заявники звернулися до суду із відповідною заявою, яку вони первинно подали у порядку окремого провадження, що вбачається із найменування учасників справи (заявники та заінтересовані особи), в якій вони просили як усиновлювачі скасувати усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України через хворобу дитини, про яку усиновлювачі не знали під час усиновлення. Підставою усиновлення дитини було рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2014 року у справі №632/3416/14-ц, яке 13.01.2015 року набуло чинності, ухвалене у окремому провадженні за заявою позивачів у даній справі. В обгрунтування позову було зазначено, що позивачам не було відомо про захворювання дитини, які виявилася в останні три роки перед зверненням до суду, що є однією з підстав заявленого позову, а також через те, що стосунки, які склалися між позивачами та усиновлюваною дитиною роблять неможливими їх спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків поза їх волею, оскільки вплинути на відповідні стосунки вони позбавлені можливості через поведінку самої дитини. Ухвалою судді від 04.05.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через невірно визначений вид судочинства, недоплату судового збору для звернення до суду та заявлення вимоги не у визначеному цивільно-процесуальним законом порядку (а.с.63). 18.05.2023 року до суду надійшла заява позивачів разом із новою редакцією позовною заяви, відповідно до яких позивачі просили прийняти подану ними заяву та відкрити провадження у справі (а.с.68-72). Ухвалою судді від 19.05.2023 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначене підготовче провадження, надані кожному із відповідачів час для подання відзиву, а також зустрічної позовної заяви (а.с.73). 02.06.2023 року до суду надійшло письмове пояснення з боку відповідача - виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування, яке буле іменоване як відзив, однак через відсутність доказів направлення якого іншим учасникам провадження суд прийняв його саме як письмові пояснення щодо предмету спору (а.с.88). 05.06.2023 року до суду надійшов відзив з боку керівника відповідача за посадою В. Петренко, а саме служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, в якому вказаний відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог через їх безпідставність, направивши його копію іншим учасникам провадження (а.с.89-91). В обгрунтування вказаного відзиву представник даного відповідача вказував, що заявлені позивачами підстави скасування усиновлення не є визначеними законодавством, пов`язані з їх неможливістю належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, вихід з чого воно бачать у скасуванні усиновлення, не розуміючи усіх наслідків своїх дій щодо дитини, інтереси якої є найвищою цінністю для суспільства, у тому числі щодо даної справи. Також 05.06.2023 року до суду надійшов відзив з боку представника відповідача - виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування - в порядку самопредставництва органу місцевого самоврядування за підписом заступника міського голови А. Орєхова, в якому вказаний відповідач також заперечував проти задоволення позовних вимог через їх безпідставність, надавши також докази направлення копії вказаного відзиву іншим учасникам провадження (а.с.92-94, 100). У відзиві представник Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області вказав, що вимоги позивачів не є законними, оскільки жодна із зазначених підстав для скасування усиновлення, визначених у позовній заяві ними не доведена належними та допустимими доказами, подання заява є визнання з їх боку неспроможності як батьків належним чином виховувати та доглядати власну дитину з перекладанням вказаного тягаря за перших складнощів на орган опіки та піклування, який не може надати дитині належного догляду у розумінні найкращих інтересів дитини. Ухвалою суду без участі учасників провадження від 15.06.2023 року було відкладено підготовче провадження для подання стороною позивача відповіді на відзив, а стороною відповідача заперечення (за бажанням), вирішення клопотання про залучення до участі у справі виконавчого комітету Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області як органу опіки та піклування (оскільки в разі задоволення позову саме вказаний орган буде опікуватися долею дитини) та виклику для допиту у судовому засіданні при розгляді справи по суті самої особи, відносно якої вирішується питання про скасування усиновлення - [PERSON] залишено відкритим до наступного судового засідання у підготовчому провадженні (а.с.113-114). Ухвалою суду від 03.07.2023 року без участі учасників провадження підготовче провадження було відкладено з вирішенням питання про залучення до участі у справі нової третьої особи за клопотання відповідача - служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, а саме виконавчого комітету Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області як органу опіки та піклування (а.с.132-133). 14.07.2023 року на адресу суду з боку сторони позивача надійшли письмові пояснення у порядку ст.43 ЦПК України, які сторона позивача назвала відповіддю на відзив разом із клопотанням про продовження строку на його подання стороною позивача та клопотання про виклик свідків з боку сторони позивача з метою підтвердження заявлених позовних вимог (а.с.146-154). Ухвалою суду від 31.07.2023 року підготовче провадження було відкладено з метою належного повідомлення про стан справи та про наступне судове засідання третю особу по справі - виконавчий комітет Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області як орган опіки та піклування, та вирішення питання про допит дитини, відносно якої вирішується питання про скасування усиновлення у судовому засіданні, визнано подані 14.07.2023 року документи з боку сторони позивача поясненнями у порядку ст.43 ЦПК України, здійснено виклик у судове засідання 6 свідків з боку сторони позивача (а.с.156-157). Ухвалою суду від 30.08.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, здійснено за ініціативою суду виклик для допиту у судовому засідання дитини, відносно якої вирішується питання про скасування усиновлення, здійснивши виклик у судове засідання для розгляді справи по суті дитячого психолога для допиту дитини (а.с.177-178). 19.09.2023 року від третьої особи по справі - Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - в особі представника за посадою [PERSON] подала заяву, в якій просила слухати справу по суті без представника вказаного відділу та вирішити її відповідно до вимог діючого законодавства. У судовому засіданні при розгляді справи по суті 28.09.2023 року було за клопотанням сторони позивача знято з розгляду питання допиту свідка [PERSON] через її не прибуття у судове засідання. Позивачі та їх представниця за ордером у судовому засіданні 28.09.2023 року підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у новій редакції позовної заяви та просили їх задовольнити, посилаючись на неможливість в подальшому виконувати свої обов`язки батьків відносно [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] окремо повідомила, що звернення до суду було єдиним способом захисти себе фізично, оскільки у березні 2023 року дитина не тільки підняла на неї руки, а зробила це із застосуванням холодної зброї, а тому вона сама та старша дитина позивачів більше не залишаються з дитиною на самоті, постійно тримають її на виду, аби не допустити фізичного насильства з боку дитини щодо позивачки. Такий стан речей не може вважатися нормальним у родині, інші шляхи вирішення складної життєвої ситуації не дали відповідних результатів, а відповідач - служба у справах дітей Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області, до яких позивачі з приводу вказаної ситуації зверталися ще у жовтні 2022 року, коли вона не стала критичною як зараз, не надала жодної практичної допомоги або порад, як діяти далі, а тому вимушені були здійснювати виховання своїми доступними їм способами, що не дало жодних результатів. Органи національної поліції взагалі такий випадок до уваги не беруть, оскільки вважають будь-яку ситуацію внутрішньою у родині, ба більше, здатні виключно на складання протоколів про адміністративне правопорушення через не виховання позивачами батьківських обов`язків щодо дитини. Єдиною підставою для реагування вказують скоєння насильницького кримінального правопорушення дитиною з відповідними наслідками, однак позивачка допускати ситуацію до цього не бажає. Відповідачі - виконавчий комітету Первомайської міської ради Харківської області та служба у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області в особі відповідних представників у судовому засіданні 28.09.2023 року проти задоволення позову заперечували, посилаючись на недоведеність вимог позовної заяви, неналежну поведінку позивачів як батьків, які не в повному обсязі виховують дитину, повинні самостійно застосовувати відповідні практики для дитини, яка складно реагує на критику, дозволяє собі фізичне насильство до родичів та поводить себе асоціально. Представник третьої особи по справі - виконавчого комітету Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області як орган опіки та піклування - [PERSON] , яка є начальником служби у справах дітей вказаного органу місцевого самоврядування, у судовому засіданні 28.09.2023 року, після вислуховування дитини та свідків, погодилася із позовними вимогами у повному обсязі, первинно їх заперечивши. Допитана у судовому засіданні 28.09.2023 року дитина за участі психолога [PERSON] (а.с.205-207) показала суду, що не володіє знаннями, характерними для її віку загалом, спілкується поверхнево, допускає неповажне ставлення до дорослих, свою родину не сприймає як головну соціальну цінність, при цьому називаючи позивачів мамою та татом, та розуміючи свій статус їх сина. Щодо свого місця в родині дитина не змогла назвати її своїм домом, ставить споживачці потреби у перший ряд, не цінує догляд та увагу батьків. Допитані у судовому засіданні 28.09.2023 року свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як сусіди за місцем проживання та колеги по роботі позивачки [PERSON] характеризували дитину негативно, вказуючи, що та при дорослих дозволяє собі вільно використовувати нецензурну лексіку, голосно кричить, якщо щось відбувається не за її бажанням, зневажливо ставиться до батьків у присутності інших осіб Свідок [PERSON] , яка є бабусею дитини, з якою вона провела більшість часу з моменту усиновлення, допитана у судовому засіданні 28.09.2023 року, вказала, що вона підтримує позивачів, оскільки дитина допускає відносно родичів фізичне насильство, є не гармонійно розвинутою за вкладання в неї з боку позивачів усіх наявних у них можливостей та ресурсів як батьків, дозволяє собі нецензурну лайку, у тому числі, у громадських місцях, не бажає змінюватися найкраще, та не може контролювати свою поведінку в розумних межах, характерних для дитини її віку. У судовому засіданні 29.09.2023 року на стадії судових дебатів представниця відповідача - виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області - змінила свою позицію по справі та при вирішенні справи по суті вже полагалася на розсуд суду, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог, про що вказала у судовому засіданні 28.09.2023 року. Вислухавши учасників справи та їх представників, свідків, які прибули, дитину, відносно якої вирішується питання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, однак виключно за однією з підстав, заявлених у позовній заяві. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2014 року у справі №632/3416/14-ц, провадження №2-о/632/81/14 суд у складі професійного судді та народних засідателів визнав позивачів за їх бажанням усиновителями [PERSON] , [INFO] , вніс зміни в актовий запис про народження дитини. Вказане рішення 13.01.2015 року набуло чинності (а.с.12-13). На підставі вказано рішення було видане нове свідоцтво про народження дитини [INFO] , де було змінено прізвище та по-батькові дитини, дані про батька та матір дитини (а.с.14). 21.03.2023 року позивачі звернулися до відповідача - служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області - із заявою про скасування усиновлення на підставі п.3 ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України, а саме наявністю між усиновлювачем і дитиною, незалежно від волі усиновлювача, стосунків, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи справу по суті, суд вказує, що підставою для скасування усиновлення є кожна із зазначених у ч.1 ст.238 СК України підстав. Встановлення наявності хоча б однієї з підстав є безумовною підставою для скасування усиновлення. На підставі наданих суду доказів суд відхиляє посилання позивачів на таку підстави для скасування усиновлення як наявність невиліковної хвороби, про яку усиновлювачі не знали на момент усиновлення, оскільки визначені п.2 ч.1 ст.238 СК України підстави, а саме страждання дитиною недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення не було доведено під час розгляду справи. Жодної невиліковної хвороби дитини не має, психічний діагноз недоумства їй не встановлений. Посилання позивачів на такі психічні стани як затримка психо-мовленого розвикту, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, загальний недорозвиток мовлення, дисграфія тощо, на доказ чого суду були надані висновки про психолого-педагогічну оцінку дитину у 2021-2022 роках, не є захворюванням, а є поведінковим розладом, який не є медичним захворюванням, а тому застосування п.2 ч.1 ст.238 СК України позивачами є безпідставною як підстава позову, оскільки вимоги вказаного пункту є імперативними (наявність саме хвороби) та розширеному тлумаченню не підлягають. В той же час дослідженні обставини справи під час допиту позивачів, дитини та свідків дають можливість суду стверджувати, що під час судового розгляду повністю підтвердився заявлений як друга підстава позову п.3 ч.1 ст.238 СК України, а саме наявністю між усиновлювачем і дитиною, незалежно від волі усиновлювача, стосунків, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківськких обов`язків. В цій частині суд зазначає, що під вказаний пункт підпадають усі випадки, коли за наявності фактичних даних можна стверджувати, що дитина не є бажаною у родині, не сприймає батьків саме як батьків, подальше її перебування у родині може спричинити несприятливі наслідки (від психо-емоційного виснаження до кримінального правопорушення). При цьому підставою для цього є встановлення факту здійснення усиновлювачами типових (умовних для батьків дитини вказаного віку) дій для нормалізації стосунків з дитиною, повернення у стан, який існував на час усиновлення, без чого застосуванні вказаний пункт частини першої статті 238 СК України застосуванню не підлягає. Судом встановлено, що погіршення відносин між усиновлювачами та дитиною відбулося у період 2018-2020 років через саме поведінку дитини. В подальшому стосунки погіршувалися та вказане погіршення не було у повній мірі обумовлено поведінкою позивачів по справі, а було зумовлено поведінкою дитини. У березні 2023 року стався випадок, який фактично припинив існування саме сім`ї позивачів та усиновленої дитини, коли дитина підняла руку на свою матір, розуміючи, що це погано і так поводитися не можна. Тому інших способів вирішити вказану ситуацію, окрім скасування усиновлення, суд не вбачає, оскільки примушування до виконання батьківських обов`язків не відповідає завданням сім`ї та призначеного раніше судом усиновлення. Окремо судом встановлюється, не зважаючи на задоволення позовних вимог, поведінка позивачів, які, як усиновлювачі, повинні бути розуміти, що усиновлення - це важкий процес, діти, які усиновлюються не прості сироти з заможних та генетично правильних родин, в більшості випадків вони є з родин з важкими умовами проживання та можуть в подальшому мати вади поведінкового характеру, що встановлено в даній справі. Самого бажання стати усиновлювачами мало, треба бути готовими до відповідних наслідків несприятливого характеру, до яких позивачі виявилися взагалі неготовими, навіть не зважаючи на намагання отримувати кваліфіковану допомогу психологів. Основним у вихованні є внутрішній стрижень, який дозволяє батькам за будь-яких умов виховувати та долати труднощі у спілкуванні з дитиною, а не посилатися, що якісь органи не догледіли, не допомогли, не порадили у важкий час. Існування державних та органів місцевого самоврядування щодо опіки над дітьми ніколи за усю історію не замінювали та не могли замінити батьків, їх допомога у всі часи була другорядною а може і третьорядною, пов`язаною з розподілом матеріальних благ, які держава виділяє у визначеному об`ємі для дітей на відповідній території. Тому віра у себе та у свою спроможність виховання дитини є єдиною запорукою належної побудови родини, з чим позивачі в даній справі як батьки не впоралися. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 та ч.4 ст.238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків; скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття ; усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі ч.ч.1, 2 та 5 ст.239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами; у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням ; у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням; за бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Згідно зі ст.241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини; орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved