Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Адвокат Дербін Дмитро Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив визначити частки [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованій в КП ДОР «КРИВОРІЗЬКЕ БТІ» 22.10.1993 року на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів «Суха Балка», рішення № 828 від 04.10.1993 року, є рівними і становлять по ідеальній частці кожного з двох співвласників, в тому числі частка померлої [PERSON] на день її смерті [INFO] становила ідеальну частку, частка [PERSON] становить ідеальної частки. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті бабабусі відкрилась спадщина на частину нерухомого майна, а саме квартира [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року , виданого рудником «Суха Балка», згідно розпорядження № 828 від 04.10.1993 року. [PERSON] за життя склала заповіт відповідно до якого квартира [ADDRESS] заповідає позивачу [PERSON] . Крім того власником спірної квартири, окрім бабусі [PERSON] , є [PERSON] , яка померла в 2002 році.Позивач [PERSON] звернувся із заявою до ПРИВАТНОГО НОТАРІУСУ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Однак, 04.07.2020 року отримав відповідь про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що невизначені частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.Звернув увагу суду, що позивачу необхідно встановити розмір часток співвласників для подальшого отримання від нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2023 року закрито підготовче засідання у справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не зявився, вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач належним чином повідомлені, скористалися правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи яка не має цивільно-процесуальної правосубєктності. Акцентували увагу суду, що позивач не позбавлений права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання за ним права власності у порядку спадкування на належну спадкодавцю частку у праві спільної власності на квартиру. Подали заяву про проведення судового засідання без їх участі, заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і\~заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Приписами частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є\~ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] (а.с.13-14). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру за номером [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт складено 15 січня 2014 року та посвідчено ДЕРЖАВНИМ НОТАРІУСОМ ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Бикановим Р.І., зареєстровано в реєстрі за № 1-35 (а.с.21). Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвам про право власності на житло від 22.10.1993 року (а.с.19-20). [PERSON] звернувся до ПРИВАТНОГО НОТАРІУСУ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак постановою від 04.07.2020 року Вих. 134/02-31 останьому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Частка вищнзазначено квартири, яка належить [PERSON] , яка померла [INFO] входить до спадкової маси. В даному випадку, за життя [PERSON] та [PERSON] не було укладено договорів про поділ спільного сумісного майна та/або визначення розміру часток у праві спільної сумісної власноті. Рекомендовано звернутися до суду за захистом свої прав (а.с.18). На виконання ухвали суду ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. надано спадкову справу № 6/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернувся [INFO] онук померлої [PERSON] (а.с.52-84). Вказані обставини сторонами не оспорювались. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, вказано, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності (померлої особи), що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування. [PERSON] не позбавлений можливості звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності (усунення від права на спадкування, неприйняття спадщини, відмови від прийняття спадщини) належним відповідачем є орган місцевого самоврядування, який представляє територіальну громаду, що може претендувати на відумерлу спадщину у випадках передбачених статтею 1277 ЦК України. При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. За вказаних обставин, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed