Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 15.06.2008 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Любохинівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу у них є одна дитина [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з [PERSON] у неї не склалося через напружені сімейні відносини та створення нестерпних умов для спільного проживання, зловживання спиртними напоями, на ґрунті пияцтва відповідач влаштовує скандали, бійки, відноситься до неї з неповагою. Крім того, відповідач на даний час не працює, відмовився від виконання батьківських обов`язків і не бере участі в матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина. Вони не підтримують подружні стосунки. Неодноразові спроби зберегти шлюб не дали бажаних результатів. У 2014 р. вона вже зверталася до суду з аналогічним позовом. На примирення з [PERSON] вона не згідна та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить її інтересам, просить цей шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення не згідна ні за яких умов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча в контексті положень ч.8 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 15.06.2008 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований Любохинівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5 (а.с. 4), є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, та їхній шлюб існує лише формально. У 2014 р. позивач зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був залишений без розгляду. За таких обставин справи, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити позивачу прізвище відповідно до положень ст.113 СК України - « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved