Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позовні вимоги. 27.06.2023 Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] ., відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 25.08.2022 у матері [PERSON] відібрано дитину [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON] , вказані [PERSON] та [PERSON] . При цьому, батько дитини [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, прийнято розпорядження голови Залізничної районної адміністрації «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування малолітньому [PERSON] . Представник позивача вказує, що малолітній [PERSON] за період з 19.01.20222 року по 22.02.2022 року перебував в притулку для для дітей «Служба у справах дітей» Львівської обласної державної адміністрації за адресою : м. Львів, вул. Левандівська, 17-В, з 22.02.2022 по 17.01.2023 в Комунальній установі "Центр соціальної підтримки дітей та сім`ї «Рідні» Львівської міської ради. Відповідно до розпорядження голови Залізничної районної адміністрації «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення опікуна», опікуном дитини призначено гр. [PERSON] . Малолітній [PERSON] проживає разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] , де створено належні умови для проживання та виховання дитини. Згідно пояснень опікуна, [PERSON] , за час проживання, з нею малолітнього [PERSON] мати дитини, [PERSON] до дитини не приходила та нею не цікавилась. Відповідно до характеристики СЗШ № 72 м. Львова опікун дитини [PERSON] та його дружина [PERSON] в повній мірі виконують свої обовязки. Уважно ставляться до дитини, цікавляться його навчанльним процесом., емоційним та фізичним станом. Мати за час перебування дитини в навчальному закладі участі в навчально-виховному процесі не брала. Згідно з листом Львівського міського центру соціальних служб встановлено, що [PERSON] погано йшла на співпрацю, не дотримувалась рекомендацій фахівців, декілька раз змінювала місце проживання. Представник відповідача вказує, що відповідач притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштована, за час перебування дитини під опікою звернень від матері до органу опіки та пілкування заяв щодо повернення дитини не надходило, мати дитиною не цікавиться, не переживає за її життя та майбутнє, матеріально не забезпечує. З огляду на те, що рішення суду про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, та те, мати- [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною, веде соціально-негативний спосіб життя, ніде не працює, незацікавлена у необхідності підвищення свого батьківського потенціалу для подолання складних життєвих обставин, не забезпечила умови для повернення дитини в біологічну сім`ю, просить позов задоволити та позбавити останню батьківських прав відносно малолітного сина [PERSON] . Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позиція сторін по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що за період з 17 січня по 19 липня 2023 року йому з дружиною не надходило жодного запиту від відповідачки щодо стану малолітнього [PERSON] , місця його перебування, стану його здоров`я, успіхів у навчанні. Від позивача ніколи не надходило жодної інформації щодо організації зустрічі відповідачки з дитиною. [PERSON] ніколи не зверталася з наміром компенсувати витрати, понесені на навчання та розвиток дитини, чи забезпечення інших базових потреб. Додатково зазначив, що батьківські обов`язки щодо [PERSON] виконують тільки він з дружиною, використовуючи всі наявні у них ресурси для того, щоб найкращим чином подбати про дитину. Вказує, що він має намір намір дати дитині здорове та щасливе майбутнє, що відповідає найвищим інтересам дитини. [PERSON] також зазначив, що він з дружиною робить все від них залежне, аби дитина росла у безпеці, любові, здоровому оточенні, і мала всі можливості вирости здоровою і щасливою людиною нашого суспільства. Зважаючи на вищенаведене, просив позов задоволити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Встановлені судом фактичні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого, згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, батько дитини [PERSON] записаний згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 25.08.2022 року (справа № 461/3103/22) відібрано дитину [PERSON] , [INFO] , від матері. [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав та вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , починаючи з 15.06.2022 року до досягнення ним повноліття, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації від 20.10.2022 №380 "Про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування малолітньому, [PERSON] ", надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітній, [PERSON] за період з 19.01.2022 по 22.02.2022 перебував в притулку для дітей «Служба у справах дітей» Львівської обласної державної адміністрації за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 17-В. 3 22.02.2022 по 17.01.2023 в Комунальній установі "Центр соціальної підтримки дітей та сім`ї "Рідні" Львівської міської ради. Відповідно до розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 09.01.2023 №02 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення опікуна», опікуном дитини призначено гр. [PERSON] . Малолітній. [PERSON] проживає разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики СЗШ № 72 від 07.04.2023 опікун дитини [PERSON] та його дружина [PERSON] , в повній мірі виконують свої обов`язки. Уважно ставляться до дитини, цікавляться навчальним процесом, його емоційним та фізичним станом. [PERSON] дуже ніжно та тепло відкликається про своїх опікунів. Спостерігається прогресивна динаміка у навчанні дитини. За час перебування хлопчика у школі мати, [PERSON] та інші родичі його навчанням не цікавились, будь- яких контактів з педагогічним колективом не було. 3 листа комунальної установи "Центр соціальної підтримки дітей та сімей "Рідні" Львівської міської ради від 19.04.2023 № 4-260810-15889стало відомо, що гр. [PERSON] на заплановані консультації не з`являлась та на телефонні дзвінки не відповідала, За період надання соціальної послуги [PERSON] , остання практично не ініціювала консультацій, а поодинокі дзвінки стосувались лише бажання побачити сина, але на зустрічі з власної ініціативи не з`явилась чим сильно психологічно травмувала дитину. Згідно з листом Львівського міського центру соціальних служб від 10.04.2023 № 4-2607-4724, гр. [PERSON] погано йшла на співпрацю, не дотримувалась рекомендацій фахівців, декілька разів змінювала місце проживання в межах Залізничного району, тривалий час не виходила на зв`язок із фахівцями. За результатами проведеної роботи матері було запропоновано допомогу щодо проведення корекційної роботи з психотерапевтом із осередку тверезості «Знамення» ( [PERSON] відмовилась), надано перелік вакансій від ЛМЦЗ для офіційного працевлаштування та складено резюме (гр. [PERSON] відмовилась). Станом на 05.04.2023 до відділу соціальної роботи матір не зверталась та її місце перебування невідоме. Згідно з листа Львівської філії, Львівського обласного центру зайнятості від 05.04.2023 № 1350.04-747/23 станом на 05.04.2023 року за послугами гр. [PERSON] не зверталась. На даний час, гр. [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] свого помешкання не має, місцезнаходження її невідоме. Працівниками відділу «Служба у справах дітей» Галицького району було здійснено візит за місцем реєстрації. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак двері в помешкання ніхто не відчинив. Зі слів сусідів стало відомо, в даній квартирі ніхто не проживає. Згідно листа голови правління ОСББ «Південне 69» № 28 від 17.04.2023 року гр. [PERSON] та [PERSON] , фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] з травня 2022 року. Відповідно до листа ТОВ «Медичний центр Святої Параскеви» від 09.06.2023 за підписом сімейного лікаря, опікун малолітнього [PERSON] , а саме гр. [PERSON] , уклав декларацію із лікарем [PERSON] , спільно із дружиною гр. [PERSON] , виконує усі рекомендації лікарів щодо оздоровлення малолітнього [PERSON] , для якісного лікування та розвитку дитина перебувала на медичних оглядах у лікарів різної спеціальності. Мати дитини [PERSON] , за запитами щодо медичних консультацій сина не звертається, жодного разу не супроводжувала дитину на медичні огляди та сімейному лікарю гр. [PERSON] , як особа невідома. Як вбачається з довідки від 08.06.2023 №22284, виданої Галицьким відділом державної виконавчої служби у місті Львові західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, стягувач [PERSON] не отримував аліменти на користь малолітнього [PERSON] від гр. [PERSON] . Відповідно до листа Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області від 05.04.2023 № 3710/38/01-2023, гр. [PERSON] , за період 2022-2023 притягувалась до відповідальності відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП та на останню накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 гривень. Відповідно до відомостей, що містяться в базі ІТС ІПНП гр. [PERSON] , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.4 ст. 185 ККУ, окрім цього, вироком Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2023 року гр. [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 ККУ. Крім того, судом встановлено, що за час перебування дитини під опікою звернень від матері до органу опіки та піклування при Залізничній районній адміністрації щодо повернення їй дитини не надходило, мати дитиною не цікавиться, не переживає за її життя та майбутнє, матеріально не забезпечує. Крім того, з письмових пояснень опікуна [PERSON] вбачається, що за період проживання у нього малолітнього [PERSON] , мати дитини не приходила, не телефонувала та жодним чином не цікавилась дитиною, матеріально не забезпечувала. Судом також встановлено, що висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №260001-вих.67377 від 02.06.2023 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що висновок даний на повно з`ясованих об`єктивних обставинах і тому суд покладає його в основу рішення. Мотиви прийняття рішення судом. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, найважливіший обов`язок матері та батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину. Це обов`язок не лише перед дитиною, а й перед усією родиною та суспільством. Статтею 59 Закону України «Про освіту» та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів. Отже, на відповідача як матір дитини, законодавством покладено обов`язок піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до загальних положень Сімейного кодексу України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно вимог ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.ст.5,7 СК). Згідно з положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1985року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991року №789-ХII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина з моменту народження має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява N 39948/06), встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання. На підставі вищенаведеного, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved