Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У серпні 2023 року представник позивачки адвокат Корф П.К. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, а саме: на дачний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що внаслідок смерті чоловіка позивачки [PERSON] відкрилася спадщина на дачний будинок. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Спадщину прийняла, оскільки проживала разом із своїм чоловіком до дня його смерті. В червні 2023 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу її свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 18.09.2023 на адресу суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. 18.09.2023 відповідачем подано заяву про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 жовтня 2021 року, виданого Кременецьким відділом ДРАЦС у Кременецькому районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 576. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.1967 вбачається, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.1993 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.04.1961. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 72692497 від 02.06.2023 вбачається, що [PERSON] 02.06.2023 видано свідоцтво про право на спадщину № 70735920 після смерті спадкодавеця [PERSON] . З витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 29.09.2021 по 30.09.2021 вбачається, що спадкодавець [PERSON] та позивачка [PERSON] були зареєстровані за однією адресою, а саме: с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області. З довідки Кременецького РК БТІ № 18 від 09.01.2023 вбачається, що інвентарна справа на дачний будинок в урочищі Калинівка Кременецької територіальної громади виготовлена 1992 року на [PERSON] , право власності КРКБТІ не зареєстровано. З довідки № 2 від 01.08.2023, виданої громадською організацією «Кременецько-садово-городнє товариство «Калинівка»» вбачається, що земельна ділянка № [NUMBER] розміром 0.0598 га належала [PERSON] . На даній ділянці розташований будинок, який збудований у 1991 році. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 964 від 02.06.2023 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку розміром 0.0598 га, кадастровий номер 6123486200:04:001:0253, для колективного садівництва, що розташована за адресою територія Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області. З висновку про вартість майна вбачається, що дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 03.07.2023 має ринкову вартість 87290 гривень. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бурлак А.В. Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області від 02.06.2023 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дачний будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на майно спадкодавця. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу спадкування. Оцінка суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня\~1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, прийнявши визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого, що [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина на спірне майно. Позивачка є спадкоємцем першої черги. Спадщину прийняла. Відповідач позов визнав. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved