Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

16 травня 2023 року директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О. П. звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на обліку Служби у справах дітей по Київському району перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] належним чином не виконує батьківські обов`язки та не займається вихованням і утриманням дитини. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року від [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав було відібрано малолітнього [PERSON] . Відповідачці роз`яснений порядок повернення дитини на постійне проживання та виховання в родину. Відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків та загрозою для життя та здоров`я новонародженої дитини, малолітній [PERSON] госпіталізований до КНП «Мереф`янська центральна районна лікарня» Харківської міської ради для обстеження та надання необхідної медичної допомоги. За час перебування дитини у лікарні мати відвідала дитину лише один раз. Під час відвідування вела себе агресивно, неадекватно. Після виписки малолітнього [PERSON] з лікарні на підставі рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради № 140 від 21 жовтня 2020 року він влаштований до КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2». За час перебування дитини у закладі [PERSON] дитину не відвідувала, жодного разу не зателефонувала до закладу та не поцікавилася станом здоров`я та розвитком своєї дитини. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 759 від 22 вересня 2021 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За інформацією, наданою депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] є інвалідом ІІІ групи дитинства, досвіду у веденні господарства не має, будинок, у якому вона проживає, - занедбаний, жодних комунальних послуг за вказаною адресою не надається, продукти харчування у відповідачки бувають лише у день отримання пенсії. Отже належних умов для виховання та проживання дитини відповідачка не створила. Крім того, відповідачка не скористалась своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 170 СК України та не звернулася до суду з відповідною заявою про повернення дитини. З огляду на вищезазначені обставини у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Оганова В. В., яка діє в інтересах Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на підставі довіреності № 12 від 02 січня 2023 року, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання двічі не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 2020 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 138. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 06 листопада 2020 року вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] - [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року відібрано без позбавлення батьківських прав новонароджену дитину - [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надати статус дитині та вжити необхідних заходів щодо визначення влаштування новонародженої дитини - [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано ССД по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вжити необхідних заходів щодо збереження житла за новонародженою дитиною [PERSON] , [INFO] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З долученої до матеріалів справи характеристики, виданої депутатом 25 виборчого округу Височанської селищної ради Нестецької Т. на [PERSON] слідує, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково. [PERSON] в силу своїх розумових здібностей не має досвіду у введенні домогосподарства, тому будинок захаращений сміттям, яке вона разом зі своєю матір`ю [PERSON] збирає зі сміттєвих баків та складає у кімнатах. В будинку відключене газопостачання за несплату. Умов для безпечного проживання і виховання дитини немає. [PERSON] не пристосована до життєвих умов та виховання дитини. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 388 від 08 грудня 2020 року «Про тимчасове влаштування дитини [PERSON] , [INFO] до будинку дитини», влаштовано дитину [PERSON] , [INFO] до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 2» терміном на шість місяців. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 196 від 27 липня 2022 року «Про реєстрацію народження, продовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей та закладів для дітей», вирішено службам у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вжити заходи щодо продовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей з додатком 2. Відповідно до Переліку дітей, щодо яких надається дозвіл на продовження строку перебування та влаштування до закладів для дітей, що є додатком 2 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 196 від 27 липня 2022 року, продовжено перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 2» строком на шість місяців. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 30 від 08 лютого 2023 року «Про продовження строку перебування дітей у закладах для дітей», вирішено надати службам у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради дозвіл на продовження строку перебування дітей у закладах для дітей згідно з додатком. Зі змісту Переліку дітей, щодо яких надається дозвіл на продовження термін перебування дітей у закладах для дітей, що є додатком до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 30 від 08 лютого 2023 року слідує, що продовжено перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 2» строком на шість місяців. Відповідно до листа начальника ССД виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 28 квітня 2023 року, на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 28 квітня 2023 року № 60, [PERSON] , який перебуває на первинному обліку ССД по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] . Зі змісту листа директора КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2» від 03 травня 2023 року слідує, що за період перебування [PERSON] в будинку дитини, а саме - з 06 листопада 2021 року по теперішній час, мати дитини - [PERSON] декілька разів відвідувала сина та телефонувала до закладу (останнє відвідування у вересні 2021 року). З часу евакуації закладу до Івано-Франківської області по теперішній час дитину ніхто не відвідував, станом здоров`я та розвитком не цікавився, не звертався та не телефонував. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. У пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що відповідачка ухилилася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створила необхідних умов для його нормального життя, самоусунулася від виховання та утримання сина, не спілкується з ним з часу влаштування його до дитячого будинку, не проявляє ніякого інтересу до життя та розвитку дитини. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, суд не встановив. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Аналізуючи обставини справи, враховуючи свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, стосовно свого сина а тому позбавлення батьківських прав відповідачки є єдиним можливим засобом забезпечення дітям належного життя та розвитку. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у частині позбавлення відповідача батьківських прав є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача та користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved