Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Адвокат Шевченко О.А., який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП в матеріалах справи відсутній) про стягнення грошових коштів в порядку регресу за сплачені житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 жовтня 2017 року йому на праві спільної часткової власності належить об`єкт нерухомого майна: житловий блок (секція) у гуртожитку 701-708 (розмір частки 3/75). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2017 року відповідачці [PERSON] (після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] ) на праві спільної часткової власності належить обєкт нерухомого майна: житловий блок (секція) у гуртожитку 701-708 (розмір частки 3/75). Тобто, вони разом з відповідачем володіють в рівних частинах нерухомістю. За період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року позивачем ним сплачено за комунальні послуги, загальна сума за якими складає 44473,98 грн. Так, згідно квитанцій та платіжних інструкцій було сплачено за: розподіл та постачання природного газу, водовідведення, водопостачання холодної води та гарячої води, світло, теплопостачання, а також за послуги утримання будинків та вивезення сміття. Індивідуальні лічильники в квартирі відсутні. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу витрати по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 22236грн. 99 коп.; стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп. 16 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Адвокат Шевченко Олег Анатолійович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судове засідання надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що як вбачається з Відповіді № 264661 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на запит суду: [PERSON] є власником 3/50 частин жилого блоку (секції) у гуртожитку 701-708 за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Відомості про документи-підстави права власності : Дублікат свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.05.2018 року. [PERSON] є власником 3/50 частин жилого блоку (секції) у гуртожитку 701-708 за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Відомості про документи-підстави права власності : Дублікат свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.05.2018 року. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2018 року по справі № 711/4958/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії паспорту Серії [NUMBER] на імя [PERSON] , він з 24 березня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до Відповіді № 183664 від 14.08.2023 року відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Основним нормативно-правовим документом в сфері оплати за користування житлом є постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Згідно ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Згідно ст.46 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать їх діти і батьки. Згідно ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Згідно п.10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Відповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність по обов`язкам, що випливають з вказаного договору. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавтсва, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками жилого блоку (секції) у гуртожитку 701-708 за адресою: [ADDRESS] . Із квитанцій за житлово-комунальні послуги долучених позивачем, видно, що позивач з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року оплатив житлово-комунальні послуги на утримання квартири за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 44473 грн. 98 коп. Відповідно до ст. 8 ч. 8 ЦПК України і ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Отже відповідач, як зареєстрований у цій квартирі член сім`ї наймача, яким була його померла мати, зобов`язаний був протягом спірних періодів брати участь у витратах на утримання квартири (сплачувати частину плати за її утримання та опалення) і у витратах по сплаті тієї частини оплати за гаряче й холодне водопостачання, яка нараховувалася комунальними підприємствами у зв`язку з реєстрацією ним свого місця проживання у даній квартирі. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи вищевикладене, оскільки з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року оплатив житлово-комунальні послуги на утримання квартири за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 44473 грн. 98 коп. та частка відповідача [PERSON] яка становить 1/2частини всіх витрат, а тому сума по сплаті комунальних послуг відповідача становить 22236,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу. Відносно позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00коп. суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивачем на підтвердження факту отримання послуг адвоката та понесення ним витрат надано такі документи: Договір про надання правової допомоги/юридичних послуг № 30062315323 від 30 червня 2023 року, укладеного між [PERSON] та «Центром правової допомоги». Договір про надання правової допомоги/юридичних послуг № 30062315324 від 30 червня 2023 року, укладеного між [PERSON] та «Центром правової допомоги». Копію квитанції від 30 червня 2023 року про сплату юридичних послуг за Договором № 30062315323 на суму 5000 грн. 00коп. Копію квитанції від 15 липня 2023 року про сплату юридичних послуг за Договором № 30062315323 на суму 10000 грн. 00коп. Два акти приймання-передачі наданих послуг № 30062315323 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 30062315323 від 14 липня 2023 року. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ХС № 000221 на імя [PERSON] . Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії ВТ № 1038800 [PERSON] адвокатом Шевченко Олегом Анатолійовичем на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 30062315324 , 30062315323 від 30 червня 2023 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Згідно положень\~ст.\~59\~Конституції України\~кожен має\~право на\~професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких належить зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути обгрунтованим та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об?єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2023 року між «Центром правової допомоги» (ТОВ «Центр правової допомоги Юрист 24» та [PERSON] складено Акт приймання-передачі наданих послуг № 30062315324 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 30062315324 від 30 червня 2023 року про насткпне: виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу щодо участі адвоката в судовому засіданні у справі про стягнення боргу за комунальні послуги (до двох разів). Вартість послуг виконавця за цим Актом складає 10000 грн. 00 коп. Проте, як вбачається із матеріалів справи, адвокат Шевченко Олег Анатолійович не приймав участі в судових засіданнях. А тому, суд не знаходить підстав для стягнення з [PERSON] витрат на користь [PERSON] на юридичні послуги/правову допомогу щодо участі адвоката в судовому засіданні у справі про стягнення боргу за комунальні послуги в розмірі 10000 грн. 00 коп. Також, із наданого Акту приймання-передачі наданих послуг № 30062315323 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 30062315323 від 14 липня 2023 року, складеного між «Центром правової допомоги» (ТОВ «Центр правової допомоги Юрист 24» та [PERSON] , вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу щодо підготовки позовної заяви до суду про стягнення коштів з боржника за комунальні послуги. На підтвердження факту оплати таких послуг матеріали справи містять довідку про отримання коштів від 30 червня 2023 року «Центром Правової допомоги» в розмірі 5000 грн. 00 коп. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено понесення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. Суд враховує, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, як малозначна, з ціною позову у розмірі 22236,99 грн., оскільки жодної складності собою не представляла, то оцінюючи обґрунтованість заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тобто щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою та неводеною. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000 грн. 00 грн00. Відносно судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~З матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] є інвалідом 2 групи (Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ № 469990) , а тому, при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved