Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2017 року близько 05 години 00 хвилин відповідач, знаходячись на подвір`ї будинку [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] , належний позивачу, який був припаркований біля вказаного будинку, таємно з будинку взяв ключі від вказаного авто, підійшов до автомобіля, двері якого були відчинені, сів на сидіння та повернув ключі в замку запалення, тим самим привів у робочий стан двигун вказаного транспортного засобу та почав рух, проїхавши 20-25 метрів, не справився з керуванням та допустив зіткнення з електроопорою, таким чином, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, зеленого кольору, чим завдав матеріальний збиток, який згідно висновку авто-товарознавчої експертизи від 22.06.2017 року становить 28073 гривні 70 копійок. За наслідками таких дій відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.289 КК України. Вироком Уманського міськрайонного суду від 02 березня 2023 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік. Йому як власнику автомобіля та потерпілому у кримінальній справі спричинено майнову та моральну шкоду. Майнову шкода полягає у пошкодженні відповідачем належному йому транспортного засобу, який згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 22.06.2017 року становить 28073 гривні 70 копійок. Крім того, вчиненим злочином йому також заподіяно і моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 150000 гривень 00 копійок. Оскільки вважає, викрадення транспортного засобу є серйозним порушенням особистих прав його власника, це викликає страх, тривогу, безпомічність та розчарування через втрату належного йому майна. Втрата транспортного засобу призвела до практичних проблем, таких як втрата засобу пересування, що позначилось на його роботі, соціальному житті та інших аспектах життя, що з цим пов`язані. В силу перелічено вище він зазнав психічного зриву, що негативно позначилось на його нервовій системі. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 28073 гривні 70 копійок заподіяної йому майнової шкоди та 150000 гривень 00 копійок заподіяної йому моральної шкода. Судові витрати та витрати на правову допомогу стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 17.04.2023 року у справі відкрито провадження та призначений розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Позивач надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 березня 2023 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік. Так, зі змісту зазначеного вироку вбачається, що 29 травня 2017 року близько 05 години 00 хвилин відповідач, знаходячись на подвір`ї будинку [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , який був припаркований біля вказаного будинку, таємно з будинку взяв ключі від вказаного авто, підійшов до автомобіля, двері якого були відчинені, сів на сидіння та повернув ключі в замку запалення, тим самим привів у робочий стан двигун вказаного транспортного засобу та почав рух, проїхавши 20-25 метрів, не справився з керуванням та допустив зіткнення з електроопорою, таким чином, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, зеленого кольору, чим завдав матеріальний збиток, який згідно висновку авто-товарознавчої експертизи від 22.06.2017 року становить 28073 гривні 70 копійок. Крім того, цивільний позов, заявлений потерпілим [PERSON] під час розгляду кримінального провадження, був залишений без розгляду. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21103 ХТФ21103020558969. Згідно положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком суду, який набрав законної сили, було встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 28073 грн. 70 коп., та зазначену шкоду відповідач в добровільному порядку позивачу не відшкодував та доказів зворотному матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій відповідача знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди в сумі 28073 грн. 70 коп., в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 150000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено судам в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправних дій відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку. Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу безумовно було завдано моральної шкоди. Однак, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial