Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області з позовом звернулась [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що в липні 2021 року до Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) надійшов виконавчий напис нотаріуса № 22328 від 27.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з позивачки 3054,03 грн. на користь відповідача. Виконавчою службою було відкрито виконавче провадження ВП 66052546, яке було повністю виконано і завершено, тобто з неї були стягнуті всі зазначені у виконавчому написі кошти на користь відповідача. Між тим вона жодних відносин з відповідачем ніколи не мала, ніяких договорів та інших документів з ним не підписувала та не укладала. Зазначену у виконавчому написі заборгованість не визнає. При вчиненні виконавчого напису було здійснено нотаріусом ряд порушень, зокрема відсутність документів, що підтверджують безспірності заборгованості, крім того відсутність нотаріально посвідченого договору. Тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Враховуючи що на день подачі позову до суду з неї стягнуто і отримано відповідачем кошти в сумі 3054,03грн., а також винагорода виконавцю і витрати провадження, вважає що вони підлягають поверненню і стягненню з відповідача у випадку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак відповідач володіє безпідставно грошовими коштами, що належать їй. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 22328 від 27.04.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суми 3054,03 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на її користь суму 3054,03 грн., стягнутих за виконавчим написом нотаріуса. Стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. Через канцелярію суду представником позивача подано заяву про повернення судового збору в зв`язку із зменшенням позовних вимог, а саме: позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] суми 3054,03грн., стягнутих за виконавчим написом нотаріуса не підтримує і просить залишити їх без розгляду. Враховуючи зменшення позовних вимог, просить суд повернути надлишково сплачену суму 429,44грн. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її адвоката за наявними матеріалами справи, просять задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 22328 від 27 квітня 2021 р. таким що не підлягає виконанню визнав та просив їх задовольнити та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~вчинено виконавчий\~напис 27\~квітня 2021\~року,\~зареєстровано за\~№ 22328,\~яким запропоновано\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~невиплачені в\~строк грошові\~кошти на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~якому Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія управління\~активами»,\~код ЄДРПОУ\~35017877\~відступлено право\~вимоги на\~підставі договору\~про факторингу\~№ 18102020-ФК\~від 18.10.2020\~року,\~якому в\~свою чергу\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Сіті Фінанс»,\~код ЄДРПОУ\~39508708 відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Д від 15.10.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020 на підставі договору факторингу № 450/К від 11.05.2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-15706-250913 від 25 вересня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , за період з 10.05.2018 року по 27.04.2021 року включно, суму у розмірі: 2878,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 125,72 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 3054,03 грн. Згідно листа\~начальника Малиновського\~відділу ДВС\~у місті\~Одесі ПМУ\~МЮ (м.\~Одеса)\~від 12.07.2023\~№ 44055 адвокату Лях І.Д. на запит № 39/2023 від 27.06.2023р. вбачається, що запитувана інформація міститься у матеріалах виконавчого провадження № 66052546 за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/. Ваш Ідентифікатор для доступу 556Г48В89008. Борг, виконавчий збір та витрати під час примусового виконавчого провадження №66052546 не стягнуто. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, суму заборгованості [PERSON] не визнає, нотаріально посвідчених договорів вона не укладала. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого,згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Отже, оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено,\~що позивачем\~згідно квитанцій\~сплачено судовий\~збір у\~розмірі 1717,76грн.\~за подання\~позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки, судом встановлено, що заявником сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено законом, тому сума до повернення сплаченого судового збору складає 644,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved