Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування заявлених вимог позивачка у позовній заяві зазначає, що 18.07.2022 року у м. Львові по вул. Корольова, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 12.10.2022 року по справі № 465/4026/22 [PERSON] визнано винним в ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. З Звіту 2/23 про оцінку автомобіля Форд Фієста д.н.з. [NUMBER] складеного 29.12.2022р. визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] без ПДВ, яка становить 45758,67 грн. Відповідно до договору та заяви № 2 від 03.01.2023 року позивачкою [PERSON] оплачені послуги з експертного дослідження, огляду 13 та складання акту, виїзду експерта на місце огляду та отримання довідки ДАІ в загальній сумі 3000,00 грн. У зв`язку з вище викладеним позивачка звертається до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду заподіяну у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 45758,67 грн., витрати за проведення експертизи транспортного засобу в розмірі 3000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.04.2023 року справу передано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. 08.05.2023 року справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18.05.2023 року зазначена позовна заява передана судді Сенюті В. О. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду позивачкою подана заява про розгляд справи у відсутність її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву відповідача про визнання позовних вимог та просить розгляд справи проводити без його участі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що власником транспортного засобу Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5). 18.07.2022р. об 02 год. 40 хв. у м. Львові по вул. Корольова, 10, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції. В результаті ДТП обидва вищевказані транспортні засоби, отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 12.10.2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.6-8). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту № 2/23 про оцінку автомобіля Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] , оцінку виконано СПДФО [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових вище вказаного автомобіля без ПДВ складає 45758,67 грн. (а.с.10-15). Суд вважає, що вказаний звіт є належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку, завданого позивачці, внаслідок аварії, та доказів, які б спростовували вказаний звіт з боку відповідача в ході розгляду справи суду надано не було. Згідно квитанції № 8CHB-AB6K-1XKH-6PC7 від 28.12.2022 року, [PERSON] здійснила оплату за послуги експертного дослідження ФО СПД [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. (а.с.36). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а правилами ст. 1166 цього ж Кодексу передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. Отже, потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До суду [PERSON] подано заяву про визнання позовних вимог (а.с.73). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими, а також відповідач визнав позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір та витрати за проведення експертизи транспортного засобу в розмірі 3000,00 грн.. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved