Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

24 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного суду від 8 серпня 2022 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року скасовано. Даною постановою позов [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Виконавчий напис № 944, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. від 17.01.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 13088,32 грн визнано таким, що не підлягає виконанню. Постанова набрала законної сили. Зазначає, що в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з неї було стягнуто грошові кошти у розмірі 13088,32 грн. На даний час АТ «Альфа-Банк» не повернув позивачу кошти, набуті без достатньої правової підстави. Просить стягнути з АТ «Альфа-Банк» (АТ «СЕНС БАНК») грошові кошти в розмірі 13088,32 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Плахотнюк К.Г. від 4 травня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 44). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 26.09.2023 року до суду надійшло клопотання АТ «Сенс Банк», яким останнє повідомило суду, що відповідач у справі АТ «Альфа-Банк» змінило свою назву з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», на підтвердження чого суду надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань а також витяг з державного реєстру банків. У судовому засіданні 27.09.2023 року сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач АТ «Сенс Банк» про причини неявки представника суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, правом подачі відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що 22.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., в рамках відкритого виконавчого провадження № [NUMBER], винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису № 944, виданому приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 17.01.2019 року про стягнення заборгованості в розмірі 13088,32 року на користь АТ «Альфа-Банк». Крім того, цією постановою з боржника було стягнуто основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1308,83 грн (а.с. 5-6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису нотаріус таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (а.с. 7-14). Постановою Київського апеляційного суду від 8 серпня 2022 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2022 року задоволено; виконавчий напис № 944, вчинений 17.01.2019 року приватним виконавцем Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 13088,32 грн, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 15-19). Постанова набрала законної сили. Однак, стягнуті грошові кошти в розмірі 13088,32 грн в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] перераховано на рахунок АТ «Альфа-Банк», що підтверджується листом-повідомленням відповідача (а.с. 23). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 13088 грн 32 коп. слід задовольнити, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме така сума була перерахована відповідачу у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. На підставі положень ст.137 ЦПК України витрати позивача на отримання правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача у розмірі 3 000 грн, оскільки стороною позивача надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отримання та фактичну оплату позивачем правової допомоги, наданої адвокатом, яка пов`язана з розглядом даної справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved