Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив звільнити його, [PERSON] від сплати на користь [PERSON] , шляхом припинення стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших доходів щомісячно і до досягнення нею повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він згідно рішення Волноваського міськрайонного суду Донецької області від 29.03.2019 року сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , від шлюбу з громадянкою [PERSON] . Він вчасно і у повному обсязі сплачував і сплачую аліменти. Заборгованості по сплаті аліментів не має. З початком військової агресії рф проти України, Волноваський район у якому до 24.02.2022 року проживав він за адресою [ADDRESS] , та його син із колишньою дружиною за адресою [ADDRESS] , почав страждати від обстрілів окупантів, і дивлячись на це він прийняв рішення евакуюватись на захід країни щоб не опинитись під окупацією рф, та запропонував зробити теж саме колишній дружині з їх сином. На що отримав відмову. Потім 01.03.2022 року ще один раз запропонував їй щоб вона йому віддала сина та він вивіз його у безпечне місце, а саме Волинську область так як тут в нього є родичі, на що він отримав відмову. Потім 02.03.2022 року в нього зник зв`язок із нею, так як була розбита інфраструктура у тому районі. До кінця квітня 2022 року він не знав де його дитина і що з нею і не мав змоги особисто приїхати так як м.Волноваха та смт. Володимирівка були окуповані. По прикрій випадковості лінія фронту зупинилась саме біля смт.Володимирівка на відстані 1 км, а саме село знаходилося під постійними обстрілами окупаційних військ приблизно на початку квітня. Як тільки він зміг вийти на контакт з [PERSON] , він наполегливо сказав їй що це не нормально тримати дитину у підвалі на лінії зіткнення, і запропонував їй переїхати у м.Волноваха у будинок його батьків який знаходився хоча б за 25км від лінії зіткнення щоб його син не травмував свою психіку від постійних обстрілів та життя у підвалі і не наражати його життя на небезпеку, але на це він отримав відмову. Потім через 3 місяці приблизно на початку липня він отримав дзвінок від [PERSON] , із проханням допомогти їй із житлом десь подалі від лінії зіткнення, бо їм було влучання снаряду у дворі, але пощастило що син був у підвалі. Я домовився зі своїм знайомим із смт.Донське, Волноваського району який евакуювався на початку війни, яке знаходиться ще далі від лінії зіткнення приблизно 35 км. І вони домовились із ним що він дасть йому свою квартиру у смт.Донське. Про що він проінформував [PERSON] і вона у липні місяці нарешті переїхала із смт.Володимирівка у смт.Донське. Аліменти увесь цей час він їй сплачував на картку приват банку та зберігав квитанції, згідно виконавчого листа №58751744 від 29.03.2019 року, % від свого доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину цього віку. І все було добре, вона давала позивачу спілкуватись із сином по viber, присилала фото, поки одного дня вона без пояснень заблокувала його у всіх месенджерах , та соц. мережах. Це сталося на початку березня 2023 року. Від знайомого від зміг дізнатись що вона зустрічається з російським військовим. Який згодом запропонував їй разом із її донькою, та його сином поїхати до росїї. Звичайно не запитавши в нього дозволу, та не довела це до його відома. Згодом він переконався у цьому, коли із телефона своєї дружини зайшов у інстаграмм до [PERSON] та побачив дописи на яких вона знаходиться у росії. Зробив ці скріншоти та пішов у відділення поліцій м.Ковель і написав заяву із проханням встановити місце знаходження його дитини, та додав ці фото до заяви слідчому. Зараз він не має зв`язку із своєю дитиною, не знаю як [PERSON] використовує його аліменти, органи по справах дітей не можуть фізично перевірити доцільність використання його аліментів. Зараз він хоче піти на службу у підрозділ МВС НП України Лють, і буду отримувати від держави зарплатню достатньо велику і аліменти будуть більше ніж 20000 грн, а перевірити куди вона буде їх витрачати не має змоги, може вона буде їх витрачати на свого коханця російського військового. І для нього не припустимо годувати своїми аліментами її другу дитину та коханця окупанта. Таким чином, позивач вважає, що є підстави вважати що відповідачка фактично порушує вимоги ст. 179 СК України. Кошти витрачаються не за цільовим призначенням і не в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав заяву, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином, відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити по наступним підставам. Як встановлено судом, позивач по справі є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 31 березня 2023 року). За загальним правилом статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За правилами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу, є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Згідно ч.5 ст.183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд, може, звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У справі, позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів, на те, що відповідачка почала проживати з іншим чоловіком та виїхали з території України на територію росії, з дитиною [PERSON] . Також, посилався на те, що звернувся до відділення поліцій в м.Ковель і написав заяву із проханням встановити місце знаходження його дитини. Однак вказані посилання позивача відповідними доказами не підтверджуються. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для припинення стягнення з нього аліментів та стягнення аліментів з відповідачки на його користь на утримання малолітніх дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до судової практики Верховного Суду (постанова ВС від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18): аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed