Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, визначених на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2017 року, яким стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з\~\~\~твердої грошової суми\~1000 гривень до 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення з позовом до суду\~\~і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області - 12 листопада 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2017 року між сторонами шлюб було розірвано, та стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини. На даний час малолітня донька сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. 3 урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки до 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби ї лікування, оскільки вона є алергіком, відвідування необхідних гуртків тощо. Окрім того,\~позивач разом\~з донькою\~винаймає житло,\~що в\~силу воєнного\~стану має\~підвищений попит\~та завищені\~ціни. Систематичні звернення до відповідача щодо добровільного надання коштів для дитини, або самостійна покупка необхідних речей, оплата систематичного лікування доньки у алерголога, постійно ігноруються відповідачем. Ухвалою суду від 30.08.2023 року було відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила вимоги задовольнити. Зазначила, що з відповідачем вони домовились і той кожного місяця сплачував добровільно 1500 грн. Вона має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, на яку отримує аліменти від чоловіка від попереднього шлюбу. Стан здоров`я її дитини задовільний, проте вона перебуває на обліку у лікаря-алерголога, відповідач в лікуванні не допомагає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що він добровільно сплачує грошові кошти, розмір яких перевищує той, що встановив суд, матеріально допомагає в лікуванні, що підтверджується численними чеками. На теперішній час він не працює, оскільки втратив роботу за кордоном, згоден сплачувати доньці аліменти у розмірі 1/4 частини доходу. Заслухавши позивача, та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2017 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 13.12.2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач вказала, що визначений рішенням суду розмір аліментів 1000 грн. є замалим, оскільки донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом закону визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може мати місце лише у передбачених ст.\~184\~СК України випадках, зокрема,якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до приписівст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим\~ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). В силу положень\~статті 182 Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, оскільки встановлено, що відповідач працездатний, інших утриманців крім доньки немає, розмір витрат на дитину повинен бути наближений до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає можливим змінити\~розмір аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми 1000 гривень\~на 1/4 частину\~усіх доходів\~відповідача\~щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили\~\~і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні даного питання судом враховані дані,\~згідно з вимогами ст. 182 СК України, про стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~зокрема: те,\~що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивача на можливість сплати аліментів відповідачем у розмірі 1/2 частини доходу є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами справи. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, збільшенню аліментів до розміру 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати підлягають розподілу в порядку\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial