Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У липні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 05 вересня 2017 року, спільних дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем кожного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі призначено на 21 серпня 2023 року 09-00 год. У подальшому судове засідання відкладалося, востаннє на 09 жовтня 2023 року 10-00 год. У справі міститься клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності, у якому вона свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду не заперечували. У судове засідання не з`явився відповідач; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань - відповідач не подавав; до суду повернулися неврученими конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 05 вересня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області за актовим записом № 336. За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved