Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій представника позивача та відповідача 19.07.2023 представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) за довіреністю № 6-01/100 від 21.12.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 188\~109,07 грн та витрати на оплату судового збору в сумі 2684 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 19 квітня 2020 року в м. Шаргород Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] який належить [PERSON] під управлінням водія [PERSON] та мопеда «DEFIANT» під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці ДТП. Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Для здійснення поховання потерпілої особи дружина загиблого - [PERSON] була змушена понести додаткові витрати у розмірі 10 020 грн. Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на поховання є шкодою, пов`язаною зі смертю потерпілого. Така шкода належить до шкоди, заподіяної життю на здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП. П.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання ДТП. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата становила 4 723 грн. Тобто, максимальний розмір такого відшкодування, яке могло бути здійснене МТСБУ стосовного померлого [PERSON] , становив 56 676 грн. (4 723 грн. (мінімальна заробітна плата) х 12 = 56 676 грн.). На момент ДТП на утриманні у загиблого [PERSON] перебувала його донька [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.І ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). При цьому п.27.2 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день ДТП. Таким чином, мінімальне відшкодування, яке могло бути виплачене утриманцям померлого становило 170\~028\~грн. (4 723 грн. (мінімальна заробітна плата) х 36 = 170 028 грн.). На момент смерті потерпілої особи на його утриманні перебувала лише неповнолітня дочка [PERSON] . Станом на [INFO] батько потерпілої особи - [PERSON] помер. Мати [PERSON] станом на вказану дату досягла пенсійного віку. Однак надала заяву, відповідно до якої просила здійснити належне їй відшкодування на користь дружини померлого - [PERSON] . Тобто, єдиною особою, яка могла отримати відшкодування була [PERSON] - як законний представник неповнолітньої [PERSON] та представник за заявою [PERSON] . Зазначена шкода родичам померлої потерпілої особи особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Тому, 07.05.2020, 24.07.2020 та 05.04.2021 уповноважений представник особи, яка мала право на отримання відшкодування (доньки загиблого у ДТП) з метою отримання відшкодування збитків звернувся до МТСБУ з відповідними заявами. Крім того, [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до МТСБУ про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] страхове відшкодування на утримання у розмірі 170 028 грн., 419,25 грн. пені, 83,85 грн. трьох відсотків річних та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., 2270 грн. судового збору. Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір в розмірі 1 705,31 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. МТСБУ здійснило виплату відшкодування особам, які мали право на отримання відшкодування - в загальному розмірі 185\~551,10\~грн.,\~з них: 10 020 грн. - відшкодування витрат на поховання; 170 028,00 грн. - відшкодування витрат на утримання, 419,25 грн. пені, 83,85 грн. 3 % річних, 5\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в межах цивільної справи № 152/677/21 на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року. Крім того, МТСБУ 18.02.2022 було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року у розмірі 2 557,97 грин. МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню особам, які мали право на отримання страхового відшкодування (шкоди) у зв`язку зі смертю потерпілої сооби, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто, позивач набув право вимоги, яке особи, які мали право на отримання відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілої особи ( [PERSON] та [PERSON] ) мали до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки. Зазначене вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом. Представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ суму понесених витрат в розмірі 188109,07 грн. та 2684 грн. сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув. ІІ. Заяви, клопотання сторін 22.08. та 04.09.2023 від представника позивача МТСБУ Висоцької Х.О., яка діє на підставі довіреності № 6-01/100 від 07.07.2022 на адресу електронної пошти суду надійшли заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 113, 117). Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с. 63). Ухвалу суду від 28.07.2023 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] , проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат не проживає» (а.с.110). Згідно повідомлення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринської сільської ради Вінницької області №05-01/800 від 24.07.2023, відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 62). З метою повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів 23.08.2023 та 08.09.2023на\~веб -\~порталі "Судова\~влада"\~судом розміщені\~оголошення про\~виклик відповідача\~ [PERSON] \~у судові\~засідання на 08.09. та 27.09.2023 (а.с. 115, 120). Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). Відповідач [PERSON] \~відзив на\~позовну заяву\~не подав, повторно на виклик суду не прибув по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення на веб\~-\~порталі "Судова\~влада"\~оголошень про\~виклик (а.с.\~115,\~120). Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами - немає. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 19 квітня 2020 року в м. Шаргород Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] який належить [PERSON] під управлінням водія [PERSON] та мопеда «DEFIANT» під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці ДТП. Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Для здійснення поховання потерпілої особи дружина загиблого - [PERSON] була змушена понести додаткові витрати у розмірі 10 020 грн. Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на поховання є шкодою, пов`язаною зі смертю потерпілого. Така шкода належить до шкоди, заподіяної життю на здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП. П.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання ДТП. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата становила 4 723 грн. Тобто, максимальний розмір такого відшкодування, яке могло бути здійснене МТСБУ стосовного померлого [PERSON] , становив 56 676 грн. (4 723 грн. (мінімальна заробітна плата) х 12 = 56 676 грн.). На момент ДТП на утриманні у загиблого [PERSON] перебувала його донька [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.І ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). При цьому п.27.2 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день ДТП. Таким чином, мінімальне відшкодування, яке могло бути виплачене утриманцям померлого становило 170\~028\~грн. (4 723 грн. (мінімальна заробітна плата) х 36 = 170 028 грн.). На момент смерті потерпілої особи на його утриманні перебувала лише неповнолітня дочка [PERSON] . Станом на [INFO] батько потерпілої особи - [PERSON] помер. Мати [PERSON] станом на вказану дату досягла пенсійного віку. Однак надала заяву, відповідно до якої просила здійснити належне їй відшкодування на користь дружини померлого - [PERSON] . Тобто, єдиною особою, яка могла отримати відшкодування була [PERSON] - як законний представник неповнолітньої [PERSON] та представник за заявою [PERSON] . Зазначена шкода родичам померлої потерпілої особи особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Тому, 07.05.2020, 24.07.2020 та 05.04.2021 уповноважений представник особи, яка мала право на отримання відшкодування (доньки загиблого у ДТП) з метою отримання відшкодування збитків звернувся до МТСБУ з відповідними заявами. Крім того, [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до МТСБУ про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] страхове відшкодування на утримання у розмірі 170 028 грн., 419,25 грн. пені, 83,85 грн. трьох відсотків річних та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., 2270 грн. судового збору. Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір в розмірі 1 705,31 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. МТСБУ здійснило виплату відшкодування особам, які мали право на отримання відшкодування - в загальному розмірі 185\~551,10\~грн.,\~з них: 10 020 грн. - відшкодування витрат на поховання; 170 028,00 грн. - відшкодування витрат на утримання, 419,25 грн. пені, 83,85 грн. 3 % річних, 5\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в межах цивільної справи № 152/677/21 на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року. Крім того, МТСБУ 18.02.2022 було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року у розмірі 2 557,97 грин. МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню особам, які мали право на отримання страхового відшкодування (шкоди) у зв`язку зі смертю потерпілої сооби, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто, позивач набув право вимоги, яке особи, які мали право на отримання відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілої особи ( [PERSON] та [PERSON] ) мали до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин. За приписами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~абз.2\~п.22.1\~ст.22\~Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.23.1 ст.23 ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є: в тому числі, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до\~ст.27\~Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» відшкодування шкоди, пов`язана із смертю потерпілого включає відшкодування утриманцям померлого, витрати на поховання. За правилами п.п. «а» п. 41.1 ст.41 ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.І ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.2 ст.22 ЦК України, встановлює, що до збитків належать в тому числі і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.п.38.2.1 п. 38.2 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до\~практики,\~яка відображає\~принцип належного\~здійснення правосуддя,\~судові рішення\~мають достатньою\~мірою висвітлювати\~мотиви,\~на яких\~вони базуються.\~Межі такого\~обов`язку можуть\~різнитися залежно\~від природи\~рішення та\~мають оцінюватись,\~виходячи з\~обставин кожної\~справи (рішення\~«Руїз Торійа\~проти Іспанії»\~від 09.12.1994).\~Конвенція не\~гарантує захист\~теоретичних та\~ілюзорних прав,\~а гарантує\~захист прав\~конкретних та\~ефективних (рішення\~«Артіко проти\~Італії» від\~13.05.1980). Право може\~вважатися ефективним,\~тільки,\~якщо зауваження\~сторін насправді\~"заслухані",\~тобто належним\~чином вивчені\~судом \~(п.33\~рішення від\~21.03.2000\~у справі\~«Дюлоранс проти\~Франції»;\~пп.\~32\~ 35\~рішення від\~07.03.2006\~у справі\~«Донадзе проти\~Грузії»). Згідно положень ч.1 ст.\~4\~ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, визнати позовні вимоги. заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду повторно не прибув. Небажання [PERSON] надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з`являтися на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими представником позивача. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів у підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] який належить [PERSON] під управлінням водія [PERSON] та мопеда «DEFIANT» під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці ДТП, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] набули право на отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілої особи. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування потерпілим виплатив позивач, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом часткового задоволення позовних вимог. МТСБУ здійснило виплату відшкодування особам, які мали право на отримання відшкодування - в загальному розмірі 180\~551,10\~грн.,\~з них: 10 020 грн. - відшкодування витрат на поховання; 170 028,00 грн. - відшкодування витрат на утримання, 419,25 грн. пені, 83,85 грн. 3 % річних. Означені \~виплати,\~відповідно \~до ст.\~27\~ЗУ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно \~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів» віднесені до шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого (відшкодування утриманцям померлого, витрати на поховання), здійснені позивачем і підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу. Крім того, МТСБУ просить стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, 5\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в межах цивільної справи № 152/677/21 на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року та судовий збір за подання апеляційної скарги на вказане рішення у розмірі 2 557,97 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки означені кошти не відносяться до регламентних виплат, передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а є судовими витратами в іншій цивільній справі № 152/677/21, які розподілені судом і покладені на відповідача МТСБУ у зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] до МТСБУ про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2684 грн. (а.с.1). На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial