Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

20 вересня 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у якому, з урахуванням позовної заяви про збільшення позовних вимог від 18 лютого 2020 року, просив стягнути з відповідачки на користь об`єднання заборгованість зі сплати внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території з 01 квітня 2017 року по 01 лютого 2020 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 63454,00 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка є власницею приміщення № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Позивач починаючи з 01 квітня 2017 року здійснює управління та утримання будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. [PERSON] як власник приміщення № [NUMBER] та співвласник ОСББ «АВІА» відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЦК України та Статуту позивача зобов`язана своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Рішенням Загальних зборів ОСББ «АВІА» від 18.02.2017 року затверджено розмір внесків для власників квартир і нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,00 грн./ м.кв. Рішенням Загальних зборів ОСББ «АВІА» від 03.06.2018 року затверджено розмір внесків для власників квартир і нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,48 грн./ м.кв. Проте, свої зобов`язання зі сплати за надані послуги з утримання будинку й прибудинкової території відповідачка виконує неналежним чином, у зв`язку з чим за період з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 54324,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом У зв`язку з виниклою у відповідача заборгованістю, позивач просить в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідачки 7124,40 грн. інфляційного збільшення та 2005,20 грн. 3% річних. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.09.2019 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 08.10.2019 р., відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 вересня 2020 року представник відповідачки [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що позивачем не надано доказів на підтвердження передачі в управління будинку [ADDRESS] . При цьому, за даними відповідачки, з 01 червня 2015 року згідно з передавальним актом ОЖБК «Темп-2» здійснило передачу прав та обов`язків ОК «Темп-2», у тому числі щодо здійснення управління будинком [ADDRESS] . 18 жовтня 2015 року відповідачка уклала з ОК «Темп-2» договір про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та спільне утримання нерухомого майна №3. Вважає, що належним чином виконувала вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ЦК України щодо сплати за житлово-комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території шляхом сплати відповідних коштів утримувачу нежитлової частини будинку [ADDRESS] - ОК «Темп-2», а тому обов`язок сплачувати послуги за утримання будинку та прибудинкової території позивачу у неї відсутній. Крім того, про створення ОСББ «АВІА» та передачу в його управління будинку відповідачка не повідомлялася, пропозицій щодо укладення договору з позивачем [PERSON] не надходило. Також, позивачем не долучено до протоколів, якими затверджувалися розміри внесків на утримання прибудинкової території, розрахунок вартості внеску за 1 кв.м. наданих послуг; відсутній перелік послуг, що включено до розмірі 8,48 грн. відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови КМ України №529 від 20 травня 2009 року та №869 від 01 червня 2011 року. Просила врахувати, що відповідачка є власницею нежитлового підвального приміщення з окремим входом, що передбачає відсутність опалення, водопостачання та водовідведення, та, відповідно, надання таких послуг будь-яким управителем будинку. В період з 01 квітня 2017 року по 28 вересня 2020 року відповідач не використовувала приміщення ні для проживання ні для ведення підприємницької діяльності. 12 березня 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Щодо заперечень відповідача вказав наступне. 31 березня 2017 року багатоквартирний будинок [ADDRESS] відповідно до передавального акту передано з управління (балансу) ОК «Темп-2» в управління (на баланс) ОСББ «АВІА», а тому позивач починаючи з 01 квітня 2017 року безперервно здійснює утримання та експлуатацію будинку та його прибудинкової території на підставі відповідних договорів із безпосередніми виконавцями робіт та надавачами послуг. Відповідачка як власниця нежитлового приміщення № [NUMBER] є співвласницею будинку [ADDRESS] та має обов`язок з його утримання. Незгода відповідачки із рішенням більшості співвласників створити об`єднання не скасовує такий обов`язок. Також, предметом розгляду даної справи є заборгованість власника нежитлового приміщення № [NUMBER] , яке знаходиться в багатоквартирному (житловому) будинку за адресою: [ADDRESS] , зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а не встановлення правомірності, законності і правильності створення ОСББ «АВІА». Крім того, законність створення ОСББ «АВІА» підтверджена державним реєстратором, який проводив реєстрацію об`єднання як юридичної особи, а тому додаткового доказування даний факт не потребує. 29 березня 2021 року представник відповідачки [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, а 25 червня 2021 року додаткові пояснення, у яких заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Додатково вказала на відсутність доказів того, що належне відповідачці нежитлове приміщення перебуває на утриманні у позивача та факту надання у цьому приміщенні послуг об`єднанням. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, зазначених у раніше поданих заявах по суті справи. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання 29.05.2023, 26.09.2023 не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи наявний в матеріалах справи відзив відповідача, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] з 18 жовтня 2015 року є власницею нежитлового приміщення № [NUMBER] , в літері «А» за адресою: [ADDRESS] (площа приміщення 240,8 м.кв.) на підставі договору дарування, посвідченого 18 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартишенко С.С. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 15.10.2016 року Установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АВІА» (код ЄДРПОУ: 40989824) та затверджено Статут Об`єднання. Рішення Установчих зборів зафіксоване Протоколом №1. 30.11.2016 року відбулася державна реєстрація ОСББ «АВІА» (код ЄДРПОУ: 40989824) як юридичної особи, що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій. Відповідно до акту приймання-передачі об`єкта з управління в управління від 31 березня 2017 року Обслуговуючим кооперативом «Темп-2» було передано в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АВІА» житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «Авіа» від 18 лютого 2017 року, загальними зборами об`єднання було прийнято рішення відмовитись від користування послугами обслуговуючого кооперативу «Темп-2» з утримання будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території, а також прийнято рішення перейти до самостійного обслуговування будинку з 13.03.2017 року. Цим же рішенням загальних зборів було затверджено розмір внеску співвласників ОСББ «Авіа» на обслуговування будинку та прибудинкової території на 2017 рік в розмірі 4,00 грн. за 1 м2 площі приміщення, а також доручено правлінню ОСББ «Авіа» укладати договори з підрядниками ( надавачами послуг), найм працівників. Відповідно до п. 1.1. Розділу І Статуту ОСББ «АВІА» об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п. 2. Розділу 2 Статуту ОСББ «АВІА» метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Таким чином встановлено, що ОСББ «АВІА», як неприбуткова організація, шляхом самозабезпечення утримує та здійснює експлуатацію багатоквартирного будинку [ADDRESS] , за рахунок коштів співвласників багатоквартирного будинку, напряму розраховуючись цими коштами із безпосередніми виконавцями робіт по утриманню і експлуатації будинку та його прибудинкової території. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Як вбачається з матеріалів справи, з метою здійснення статутної діяльності: належного утримання та управління спільною власністю, забезпечення реалізації прав співвласників володіння та користування спільним майном в багатоквартирному будинку ОСББ «Авіа» станом на час пред`явлення позову мало укладені договори з такими суб`єктами господарювання : ТОВ «Альтфатер Київ» - договір №4009 від 01.04.2017 року на вивезення твердих побутових відходів; ТОВ «Фінансовий будівельний холдінг» - договір №0104/БН-17 від 01.04.2017 року про надання послуг з технічного та аварійного обслуговування ліфтів; ФОП « [PERSON] » - договір №О-0104БН/17 від 01.04.2017 року про технічне та аварійне обслуговування систем опалення, каналізації, гарячого і холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, електрощитових та систем внутрішнього освітлення; ПАТ «Київенерго» - договір №43681 від 12.06.2017 року на постачання електричної енергії; ПАТ АК «Київводоканал» - договір №17859/9-09 від 04.08.2017 року на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі; ПАТ «Укртелеком» - договір №K.U.-52678 від 01.04.2017 року про надання послуг бізнес-мережі; ПАТ «Київстар» - договір №789040411 від 29.08.2017 року про надання послуг мобільного зв`язку; ТОВ «Київський центр права» - договір №11 від 01.07.2018 року про надання правничих послуг. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. В свою чергу обов`язкам співвласника виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі кореспондують права об`єднання щодо забезпечення власниками приміщень своїх обов`язків, що визначені статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ст. 17 вказаного Закону, для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: - робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; - вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; - звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; Відповідно до ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані, серед іншого, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, відповідно до положень частини першої статті 17, статті 20, частин шостої, сьомої, восьмої статті 22, частини четвертої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку внесків та тарифів. Статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що правління об`єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду. Несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості зі сплати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Враховуючи вимоги вищевказаних норм, доводи відповідача про те, що в акті приймання-передачі об`єкта з управління в управління (з балансу) від 31.03.2017р. відсутні дані, інформація, документи, які б підтверджували передачу нежитлових приміщень, обладнання та мережі нежитлових приміщень для обслуговування їх ОСББ «Авіа» є неприйнятними, адже частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Отже, такі зобов`язання співвласника виникають саме перед об`єднанням, яке, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» може бути створене тільки одне в одному багатоквартирному будинку. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до п. 1.1., 1.4. «Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд», затверджених Міністерством з питань житлово-комунального господарства України №13 від 02.02.2009 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, об`єкт управління - окремий житловий будинок, споруда або група будинків і споруд, які становлять цілісний майновий комплекс, разом з прилеглими до них прибудинковими територіями, що надається в управління. Особою, що здійснює управління будинком, є у разі самоуправління будинком - власники, співвласники будинку, створені ними органи, організації та об`єднання або балансоутримувач чи будь-яка інша особа, яка уповноважена від імені власників, співвласників будинку виконувати функції з управління будинком. Пунктом 1.5 вказаних Правил визначено, що на один об`єкт може бути укладений один договір про управління. Виходячи зі змісту вищевказаних рішень загальних зборів членів ОСББ «Авіа», жодних функцій з управління будинком від ОСББ співвласники не передавали до ОК «Темп-2», а навпаки, за рішенням від 18 лютого 2017 року загальними зборами об`єднання було прийнято рішення відмовитись від користування послугами обслуговуючого кооперативу «Темп-2» з утримання будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території. Відповідно матеріалами справи підтверджено, що утримання, обслуговування та управління будинком здійснює ОСББ «Авіа» самостійно шляхом укладення відповідних договорів з суб`єктами господарювання та найманими працівниками. Враховуючи викладене, сплата відповідачем за комунальні послуги (відповідно до договору з ОК «Темп-2» за обслуговування, експлуатацію та загальний ремонт нежитлового приміщення, утримання прибудинкової території) на користь Обслуговуючого кооперативу «Темп-2», не звільняє її як співвласника багатоквартирного будинку від виконання обов`язків, встановлених статутом ОСББ «Авіа», та передбачених ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Отже, доводи [PERSON] про наявність у неї договору із Обслуговуючим кооперативом «Темп-2» і перерахування на його рахунок коштів за комунальні послуги, в тому числі за обслуговування прибудинкової території, не спростовують наявність у відповідача невиконаного зобов`язання перед позивачем. Отже, у [PERSON] , як співвласника багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01.04.2017 року виник обов`язок щомісяця оплачувати затверджені органами управління ОСББ «АВІА» внески на утримання будинку та прибудинкової території. Рішенням загальних зборів ОСББ «АВІА» від 18.02.2017 р., що зафіксовано Протоколом №2 від 18.02.2017 р. затверджено розмір внесків для власників квартир і нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,00 грн./кв.м. Рішенням загальних зборів ОСББ «АВІА» від 03.06.2018 р., що зафіксовано Протоколом б/н від 03.06.2018 р., було затверджено розмір внесків для власників квартир і нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,48 грн./м.кв. Споживач (власник або наймач житлового приміщення та повнолітні члени його сім`ї, що мешкають разом з ним, зобов`язані своєчасно та у повному обсязі вносить оплату за надані житлово-комунальні послуги згідно ст. 66-68 Житлового кодексу України, ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків». Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань обов`язок щодо утримання будинку та прибудинкової території не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 12 лютого 2020 року має заборгованість. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, заборгованість [PERSON] за період з 01 квітня 2017 року до 12 лютого 2020 року становить 63454,00 грн., з яких: 54324,40 грн. - основний борг, 7124,40 грн. - інфляційна складова, 2005,20 грн. - 3% річних. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц. Враховуючи порушення відповідачем зобов`язань по сплаті членських внесків та платежів на управління будинком, позивачем правомірно нараховано інфляційну складову боргу та 3% річних від простроченої заборгованості. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування 3% річних на суму 2005,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Однак, перевіряючи здійснений позивачем розрахунок заборгованості щодо нарахування інфляційної складової, суд встановив, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції визначається від простроченої суми за весь час прострочення, тобто за кожним періодичним платежем окремо, а не по наростаючій сумі загальної заборгованості. За встановлених обставин, суд самостійно здійснює розрахунок інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України: щодо інфляційних втрат: 963,20 x 1.25157786 - 963,20 = 242,31 грн.; 963,20 x 1.24041414 - 963,20 = 231,56 грн.; 963,20 x 1.22449569 - 963,20 = 216,23 грн.; 963,20 x 1.20521230 - 963,20 = 197,66 грн.; 963,20 x 1.20280668 - 963,20 = 195,34 грн.; 963,20 x 1.20401069 - 963,20 = 196,50 грн.; 963,20 x 1.18040264 - 963,20 = 173,76 грн.; 963,20 x 1.16640577 - 963,20 = 160,28 грн.; 963,20 x 1.15600176 - 963,20 = 150,26 грн.; 963,20 x 1.14455619 - 963,20 = 139,24 грн.; 963,20 x 1.12764157 - 963,20 = 122,92 грн.; 963,20 x 1.11758332 - 963,20 = 113,26 грн.; 963,20 x 1.10542366 - 963,20 = 101,54 грн.; 963,20 x 1.09665046 - 963,20 = 93,09 грн.; 2041,98 x 1.09665046 - 2041,98 = 197,36 грн.; 2041,98 x 1.09665046 - 2041,98 = 197,36 грн.; 2041,98 x 1.10438112 - 2041,98 = 213,15 грн.; 2041,98 x 1.10438112 - 2041,98 = 213,15 грн.; 2041,98 x 1.08378913 - 2041,98 = 171,10 грн.; 2041,98 x 1.06567269 - 2041,98 = 134,10 грн.; 2041,98 x 1.05095926 - 2041,98 = 104,06 грн.; 2041,98 x 1.04261832 - 2041,98 = 87,03 грн.; 2041,98 x 1.03229536 - 2041,98 = 65,95 грн.; 2041,98 x 1.02715957 - 2041,98 = 55,46 грн.; 2041,98 x 1.01799759 - 2041,98 = 36,75 грн.; 2041,98 x 1.00791840 - 2041,98 = 16,17 грн.; 2041,98 x 1.00091202 - 2041,98 = 1,86 грн.; 2041,98 x 1.00594173 - 2041,98 = 12,13 грн.; 2041,98 x 1.01201381 - 2041,98 = 24,53 грн.; 2041,98 x 1.01505899 - 2041,98 = 30,75 грн.; 2041,98 x 1.00800297 - 2041,98 = 16,34 грн.; 2041,98 x 1.00099600 - 2041,98 = 2,03 грн.; 2041,98 x 1.00200000 - 2041,98 = 4,08 грн. Отже, інфляційні втрати за заборгованістю відповідача складають 3917,31 грн. та підлягають стягненню з відповідача. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплати внесків на утримання будинку, прибудинкової території, а також за спожиті комунальні послуги, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 60246,91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1823,90 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 6328,40 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Так, позивачем до суду, для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано: договір про надання правничих послуг №11 від 01.07.2018 р., укладений між ОСББ «АВІА» та ТОВ «Київський центр права», розрахунок витрат на правничу допомогу на виконання договору, замовлення на надання правничих послуг за червень 2019 року від 24 червня 2019 року, платіжне доручення №388 від 29 січня 2019 р. про оплату замовлення на надання правничих послуг на суму 2978,40 грн., договір про надання правової допомоги №А/01032020/ХВ-1 від 01.03.2020 р., укладений між ОСББ «АВІА» та ТОВ «Київський центр права», акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг), платіжне доручення №812 від 08 грудня 2020 року на суму 3350,00 грн. Однак, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу надавалася професійна правнича допомога саме адвокатом як того вимагає ЦПК України, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі 757/13974/21-ц витрати на юридичні послуги, надані іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст.141 ЦПК України. Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial