Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] третя особа Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. У позові вказав, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.10.2008 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2008 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення ВДВС Лубенського МРУЮ 01.12.2008 було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.08.2011 [PERSON] був усиновлений іншою особою, тодішнім чоловіком відповідачки. У зв`язку з тим, що виконавче провадження не закрите, станом на 11.03.2023 йому нараховано заборгованість по сплаті аліментів в сумі 188 763 грн. 57 коп., на яку нараховано штраф 50% - 94 381 грн. 78 коп., а також виконавчий збір 18 876 грн. 35 коп. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.08.2011 по 11.03.2023 нарахована йому безпідставно та прохає суд звільнити його від сплати цих коштів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сидоренко Ю.В., позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідачки про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.10.2008 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2008 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). На виконання вищевказаного рішення Відділом ДВС Лубенського МРУЮ було відкрито виконавче провадження [NUMBER] (а.с.5). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ Єрмак Т.В., від 15.02.2016 було змінено прізвище сторони вищевказаного виконавчого провадження де боржником є [PERSON] , а саме прізвище стягувача [PERSON] на [PERSON] (а.с.6). Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом також встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 18.08.2011, що набрало законної сили 29.08.2011, було задоволено заяву [PERSON] та дозволено останньому усиновити [PERSON] [INFO] , батьком дитини записати [PERSON] , що підтверджується дослідженими у ході судового засідання матеріалами цивільної справи №2-о-147/11 за заявою [PERSON] про усиновлення. Згідно вимог частини 2 статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч.2 ст. 197 СК України). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 225 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 232 Сімейного кодексу України визначено, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.03.2023 [PERSON] станом на березень 2023 року має заборгованість по аліментах у розмірі 188 763 грн. 57 коп., на яку нараховано штраф 50% - 94 381 грн. 78 коп., а також виконавчий збір 18 876 грн. 35 коп., загальний розмір заборгованості становить 302 021 грн. 70 коп. (а.с.7). Отже, після набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини іншою особою - чоловіком відповідачки та набуття ним по відношенню до усиновленої дитини обов`язків з її утримання за правилами передбаченими ст. 180 СК України, з позивача продовжувалося в примусовому порядку стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання усиновленої іншим чоловіком дитини. Разом з тим, враховуючи положення ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення [PERSON] , між позивачем та його сином були припиненні особисті та майнові права і обов`язки, які існували між ними, в тому числі обов`язок позивача утримувати дитину до досягнення нею повнолітня, що передбачено ст. 180 СК України. Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька. Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною. Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. З наведеного вбачається, що після усиновлення [PERSON] дитини [PERSON] , згідно із частиною першою статті 232 СК України припинилися особисті та майнові права і обов`язки між нею та позивачем. Відповідно, припинився і обов`язок позивача [PERSON] по утриманню дитини, сплати аліментів на її утримання починаючи з 29.08.2011. Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду від 31 серпня 2022 року, викладеного у справі № 522/5039/21, провадження № 61-4147св22. На думку суду, усиновлення дитини іншою особою є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, після усиновлення. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 21.07.2021 у справі 477/1165/20 провадження №61-19171св20. Викладене дає підстави для висновків, що позов підлягає задоволенню та звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на користь відповідачки на утримання дитини, яка була усиновлена іншою особою, за період з 29.08.2011 по 11.03.2023 включно, тобто з дня набрання рішенням суду про усиновлення дитини законної сили і до повноліття дитини. При таких обставинах, судових збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача, відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved