Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

12 червня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради заборгованість за опалення у розмірі 32766,44 гривень та судовий збір у розмірі 2684 гривні. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що відповідачі є власниками, зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідками виданими: Управлінням соціального захисту населення Вишгородської райдержадміністрації №370 від 11 липня 2019 року, Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №3669 від 2 липня 2019 року, Комунальним підприємством житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради №2349 від 26 жовтня 2009 року. Відповідачі є абонентами КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської та користуються комунальною послугою з постачання теплової енергії. Так, 27 серпня 2014 року між [PERSON] та ВРКП «Вишгородтепломережа» було заключено договір про надання послуг централізованого опалення. Починаючи з листопада 2021 року, у відповідності до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 9 листопада 2017 року між позивачем та відповідачами склалися договірні відносини на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його опублікування на офіційному сайті органу місцевого самоврядування 3 листопада 2021 року (розміщення відбулося 3 жовтня 2021 року). З відповідачами підприємство провело претензійну роботу, направивши 19 квітня 2023 року лист-повідомлення про існуючу заборгованість та можливість сплатити заборгованість шляхом укладання договору про реструктуризацію боргу. Відповідачі пропозицією підприємства не скористалися. Позивач надавав відповідачам відповідної якості послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі зобов`язалися оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами. У відповідності до актів обстеження теплового вузла та звітів за споживання теплової енергії житлового будинку за період з червня 2011 року по травень 2023 року, позивач забезпечував відповідачів послугами з опалення квартири в цілому. Відповідачі свої обов`язки згідно договору, виконували частково, оплату послуг здійснювали також частково, перериваючи строки позовної давності, внаслідок чого за період з червня 2011 року по травень 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 32776,44 гривень. Протягом періоду надання послуг з постачання теплової енергії, заяв та скарг від відповідачів про неякісне опалення до підприємства не надходило. Позивач зазначає, що неналежне виконання відповідачами своїх грошових зобов`язань, порушує право позивача на своєчасне одержання плати за надані послуги. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивача строк протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату позивачем судового збору у встановленому порядку і розмірі. 18 липня 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено копію довідки управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області, яка підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету Вишгородського району. Після виконання вимог частини шостої, восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 10:00 27 вересня 2023 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явились, при цьому 27 вересня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, поважності причин неявки не повідомили, правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, надати відзив на позовну заяву не скористались. А судова кореспонденція, із судовою повісткою, копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, надіслана за адресою місця реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернулась на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання». Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження суд враховує, заяву представника позивача про розгляд справи без участі представника КП «Вишгородтепломережа» ВМР, належне повідомлення відповідачів [PERSON] і [PERSON] , положення статті 223 ЦПК України. Щодо розгляду справи у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , суд враховує положення частини третьої статті 130 ЦПК України, а також, те що відповідачі проживають/зареєстровані за однією адресою і є членами сім`ї, а відповідачі [PERSON] і [PERSON] отримали судову кореспонденцію із копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, які є ідентичними для всіх відповідачів у справі. Крім цього, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, судова кореспонденція, що повернулася з відміткою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання», є належно врученими за умови, що їх було направлено на адресу місця реєстрації фізичної особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Частина восьма статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР». Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня 2021 року. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21522104 від 12 січня 2009 року, відповідачі у справі з 13 листопада 2008 року є власниками, по частині кожний, квартири [ADDRESS] , за якою позивач надає послуги з централізованого опалення в межах балансової належності. Між теплопостачальною організацією ВРКП «Вишгородтепломережа» та [PERSON] 27 серпня 2014 року укладено договір №300250 про надання послуг централізованого опалення, пунктом 1 якого, ВРКП «Вишгородтепломережа» зобов`язується своєчасно надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуг за встановленими тарифами в строк і на умовах, що передбачені договором. У подальшому, у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року між позивачем та відповідачами склалися договірні відносини на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення (3 жовтня 2021 року) на офіційному сайті органу місцевого самоврядування, тобто з 3 листопада 2021 року. Фактом приєднання відповідачів до умов індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії є автоматичне підписання заяви-приєднання та фактичне отримання теплопостачання на будинок в цілому. Відтак відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з актів обстеження теплового вузла обліку по будинку та зі звітів за споживання теплової енергії житлового будинку позивач, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачам послуги з опалення, які остання в повному обсязі не оплачували, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, зокрема копіями: актів обстеження теплового вузла обліку по будинку по [ADDRESS] , у період червня 2011 року по травень 2023 року; роздруківок з програми нарахувань по [ADDRESS] , у період жовтня 2017 року по березень 2023 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на теплову енергії для потреб населення Вишгородському РКП «Вишгородтепломережа»» №357 від 17 квітня 2014 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» №146 від 17 жовтня 2014 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на теплову енергії для потреб населення Вишгородському РКП «Вишгородтепломережа»» №752 від 3 березня 2015 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» №1171 від 31 березня 2015 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на теплову енергії для потреб населення Вишгородському РКП «Вишгородтепломережа»» №1032 від 9 червня 2016 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171» №1101 від 09 червня 2016 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №502-33-VІІ від 29 листопада 2018 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням відшкодування втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №649-39-VІІ від 20 серпня 2019 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №698-41-VІІ від 12 грудня 2019 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення зі структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №777-43-VІІ від 20 лютого 2020 року; рішення Вишгородської міської ради Київської області «Про встановлення тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №448 від 13 жовтня 2021 року; рішення Вишгородської міської ради Київської області «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення» №535 від 29 листопада 2021 року; рішення Вишгородської міської ради Київської області «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення» №259 від 26 жовтня 2022 року. Розмір заборгованості відповідачів за надані комунальні послуги в період з червня 2011 до 1 червня 2023 року, враховуючи подані Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради суду розрахунків, становить 32776,44 грн. та сумнівів у суду не викликає. 19 квітня 2023 року на адресу відповідачів, а саме [PERSON] , надсилався лист з пропозицією укласти договір про реструктуризацію боргу, який залишено без уваги відповідачем. Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій формі від відповідачів на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмету спору. Так, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (зі змінами та доповненнями) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 (далі по тексту - Методика, що діяла у відповідний період), якою був встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції від 24 червня 2004 року (на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Частина перша статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, права та обов`язки споживача. Зокрема споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому зобов`язаний - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання» діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» права та основні обов`язки споживача теплової енергії. Зокрема, споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, та зобов`язаний додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Стаття 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Стаття 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Стаття 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконує в повному обсязі, при цьому з будь-якими скаргами щодо неналежного надання позивачем послуг, відповідачі не зверталися, та у порушення норм закону зобов`язання не виконують, не розраховуються за надані послуги з опалення. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за оплату наданих комунальних послуг у розмірі 32766,44 гривень, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 2648,00 гривень. Так, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено. З огляду на це, суд вважає, що з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі по 671 гривні (2684 : 4).

Outcome: approved