Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Акціонерне Товариство "Універсал Банк" звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного Товариства "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 15.02.2020 у розмірі 11 041,57 грн станом на 15.02.2023, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 11 041,57 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.02.2020 відповідач по справі [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 14 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. 28.01.2023 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 26.02.2023 кредит став у формі "на вимогу". Оскільки відповідач [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.02.2023 становить 11 041,57 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 липня 2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Згідно ч.5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15.02.2020 між Акціонерним товариством "Універсал Банк" та відповідачем по справі [PERSON] шляхом підписання анкети - заяви було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту із можливістю його корегування на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції затвердженій протоколом правління №46 від 24.11.2021, яка набула чинності з 27.11.2021. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.02.2023 заборгованість [PERSON] за договором від 15.02.2020 становить 11 041,57 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ "Універсал Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/1801/17 зазначено, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов та правил може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Згідно доданої до позовної заяви анкети - заяви від 15.02.2020 до договору про надання банківських послуг вбачається, що в ній міститься підпис відповідача [PERSON] , який при підписанні вказаної вище анкети - заяви погодився з тим, що дана заява разом з умовами і правилами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Разом з тим, вказані вище документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин. Анкета - заява від 15.02.2020 містить лише анкетні дані відповідача [PERSON] , його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, натомість не містить жодних даних про умови кредитування та обрання конкретної банківської послуги. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо рішення прийнятого Банком за результатами розгляду анкети - заяви відповідача від 15.02.2020 з приводу видачі кредитних коштів. Суд звертає увагу, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 15.02.2020, у відповідача по справі [PERSON] наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 041,57 грн, при цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження видачі відповідачу банківської картки, відкриття рахунку, а також відсутня виписка з такого рахунку, з якого можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом. Таким чином, складений позивачем розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Крім того, зі змісту даного розрахунку не вбачається, якою посадовою особою він сформований. За приписами ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі №6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі №464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18. Суд також не приймає до уваги додані позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які містять паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та витяг з тарифів за карткою «Monobank», оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та тарифи за карткою «Monobank» розумів відповідач [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 15.02.2020, а також те, що вказані документи взагалі містили умови кредитування, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Вказані вище документи не містять підписів відповідача (позичальника) [PERSON] . Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з умовами тарифів, паспорта споживчого кредиту, таблицею вартості обчислення кредиту саме у відповідній редакції станом на 15.02.2020 (дата підписання анкети - заяви). При цьому, наявні в матеріалах справи Умови і правила набули чинності з 27.11.2021 (про що зазначено у цьому документі), натомість анкета-заява підписана [PERSON] 15.02.2020, тобто на момент підписання вони не діяли і позивач не може обґрунтовувати ними свої позовні вимоги. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем по справі [PERSON] кредитних коштів та їх розмір, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed