Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про встановлення факту родинних відносин, внесення змін до актового запису, визнання права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням уточнень від 22.02.2022 (т. 1 ст. 147 -150) позивач просила: - встановити факт родинних відносин, а саме батьківства між [PERSON] , померлим [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визнавши [PERSON] сином [PERSON] ; - внести зміни в актовий запис № 02, зроблений 07.03.2013 виконавчим комітетом Першотравненської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про народження [PERSON] , а саме внести відомості про батька, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце проживання: [ADDRESS] , виключивши відомості про батька, внесені відповідно до ст. 135 СК України (за вказівкою матері). - визнати за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2322180800:07:001:0065; - 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2600 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2322180800:07:001:0066. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки жилого будинку та земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Будинок та земельні ділянки придбано на ім`я [PERSON] 02.11.2014 на підставі договорів купівлі-продажу під час шлюбу з [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 (справа № 182/5296/16-ц). [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявами про виділ на її користь частки зі спільного сумісного майна подружжя та з заявою про прийняття спадщини неповнолітнім сином колишнього подружжя - [PERSON] , [INFO] . Приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. виділено зі спільного сумісного майна подружжя 1/2 частину як жилого будинку, так і земельних ділянок. У видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я малолітнього [PERSON] нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних стосунків померлого з дитиною. Таким чином, захист спадкових прав малолітньої дитини, а саме встановлення факту родинних відносин між батьком і сином, та, як наслідок, право [PERSON] на спадкування після смерті батька - [PERSON] , можливе виключно шляхом звернення до суду. Реалізація спадкових прав малолітнього [PERSON] залежить від встановлення у порядку цивільного судочинства факту родинних відносин, а саме встановлення батьківства. Право власності спадкодавця на спадкове майно, прийняття спадщини [PERSON] , наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , право на спадкування [PERSON] після смерті батька підтверджується наступним. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 12.11.2014, [PERSON] придбав жилий будинок [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 12.11.2014 [PERSON] придбав земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтв про право власності на спільне сумісне майно колишнього подружжя від 25.06.2021, виданих приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., [PERSON] виділено у власність 1/2 частину жилого будинку та 1/2 частину земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Таким чином спадкування після його смерті здійснюється за законом. [PERSON] , як матір малолітньої особи, що прийняла спадщину - [PERSON] , в спадкових правовідносинах виступає як його законний представник та має право на звернення до суду в його інтересах. [PERSON] , як законний представник малолітнього сина - [PERSON] , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття ним спадщини після смерті батька - [PERSON] , та оформлення його спадкових прав. [PERSON] є особою, яка прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. від 01.02.2022 за № 69/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] з підстав відсутності документів, що підтверджують факт родинних відносин (батько-син). Таким чином, умови для реалізації спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку відсутні. Звернення до суду є єдиним можливим засобом реалізації спадкових прав малолітнього. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , факт батьківства [PERSON] підтверджується наступними доказами. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі мати зазначена - [PERSON] ( [PERSON] ), в графі батько - [PERSON] . Із змісту повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження видно, що реєстрація факту народження [PERSON] відбулась на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто прізвище дитини при реєстрації факту народження зазначається за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. У зв`язку з тим, що на час народження дитини батьки не перебували у шлюбі між собою, [PERSON] зареєструвала дитину на своє прізвище, однак по батькові зазначено - [PERSON] , що є однією із обставин на підтвердження батьківства спадкодавця. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 24.02.2014. Укладення шлюбу між ними безпосередньо після народження дитини, придбання спільної нерухомості також є обставинами на підтвердження позовних вимог. Факт проживання батьків [PERSON] однією сім`єю на час зачаття дитини, вагітності дружини, окрім укладення шлюбу, підтверджується актами про фактичне проживання, зі змісту яких видно, що у період з 2011 року, тобто до реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] , а після народження дитини і [PERSON] , мешкали однією сім`єю за однією адресою. Факт батьківства спадкодавця підтверджено й іншими документами. Так, зі змісту медичної картки [PERSON] видно, що батьком при народженні дитини зазначено саме [PERSON] . За змістом записів лікаря дитина народилася в сім`ї, дитина у сім`ї бажана. Також [PERSON] 12.02.2013, тобто через декілька днів після народження дитини, відвідував лікарню разом з сином та надавав згоду на щеплення дитини, як батько дитини. У свідоцтві про хрещення від 13.04.2013 дитина записана як [PERSON] . Відповідно до рішення суду про розірвання шлюбу від 10.01.2017 по справі № 182/5296/16-ц, сторони мають сина - [PERSON] . Факт родинних відносин може бути підтверджений свідками у судовому засіданні. У зв`язку з відсутністю інших спадкоємців першої черги, позов пред`явлено до [PERSON] , який є рідним братом померлого [PERSON] , тобто спадкоємцем другої черги за законом. На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований разом зі спадкодавцем в належному йому будинку, таким чином, він є особою, яка за відсутності спадкоємців першої черги, має право на спадкування. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.07.2022 до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Боярчук Н.В., позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені. Послалась на те, що батько дитини помер, а тому відібрати зразки для проведення експертизи неможливо. Позивач із дитиною наразі знаходяться у Польщі та не можуть з об`єктивних причин з`явитись до суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, вона знає [PERSON] та [PERSON] . Вони мешкали в її квартирі з початку вересня 2011 року по вересень 2012 року за адресою: [ADDRESS] . Коли вона приходила, то вони віддавали їй гроші за комунальні послуги. Тоді вони співмешкали, [PERSON] була дівчиною [PERSON] . Вони не перебували у шлюбі. [PERSON] був товаришем її сина. Саме син і просив, щоб [PERSON] пожив в її квартирі. На фото у паспорті на ім`я [PERSON] впізнає [PERSON] , яка проживала у неї в квартирі. У вересні 2012 року вони переїхали. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знає як сусідів. Вони переїхали десь у 2013 році, купили будинок [ADDRESS] . Вони продали квартиру [PERSON] і купили будинок. Вони прожили роки три і поїхали жити до м. Нікополь до батьків [PERSON] . Потім якось приїхав [PERSON] , розповів, що з [PERSON] вони розійшлись. Надалі [PERSON] загинув на будівництві, [PERSON] приїжджала його ховати. [PERSON] розповідала їй, що у [PERSON] не було паспорта, тому вона зареєструвала дитину лише на себе. Коли вони купили будинок, то у них вже був [PERSON] , йому був один рік чи два роки. Вона не знала, що у [PERSON] прізвище [PERSON] . Коли вона спитала у [PERSON] чому у дитини таке прізвище, то [PERSON] сказала, що її батько так хотів, щоб продовження роду було на їх прізвищі. Коли [PERSON] та [PERSON] розійшлись, то [PERSON] їздив до м. [PERSON] до сина, гуляв з ним, купив телефон. [PERSON] казав, що піде у монастир. Вже три роки [PERSON] вона не бачила. [PERSON] також жив з ними, спочатку у будинку, а потім у літній кухні. Він переїхав з ними. [PERSON] називав [PERSON] сином. За її враженням [PERSON] відносився до [PERSON] як до сина. [PERSON] дуже схожий на [PERSON] . Він називав [PERSON] батьком. Коли [PERSON] з [PERSON] поїхали жити до м. Нікополя, то [PERSON] залишився проживати у будинку [ADDRESS] . Крім [PERSON] родичів не залишилось. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи треті особи у судове засідання не з`явились, пояснень щодо позову не подали. У заяві від 01.11.2022 представник Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області просив розглядати справу за відсутності представника даної третьої особи (т. 2 а.с. 31). У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст. 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст. 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15.04.2021 у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial