Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до відповідачки, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: - припинити з 18 червня 2020 року стягнення аліментів з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі № 1028/318/12 та на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у справі № 382/1668/17; - стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частину ї заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач з 17.12.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Вони від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року у справі № 1028/318/12 задоволено позов відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого між відповідачкою та позивачем, після розірвання шлюбу відповідачці залишено прізвище [PERSON] . У лютому 2020 року відповідачка вийшла заміж, змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за безкоштовним запитом за РНОКПП [NUMBER] фізичної особи-підприємця. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16.08.2012 року у справі № 1028/318/12 задоволено позов відповідачки про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15.05.2012 року. 13.02.2018 року Яготинським районним судом Київської області у справі № 382/1668/17 прийнято рішення, яким частково задоволено позов відповідачки: збільшено розмір стягнення аліментів з позивача на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнуто із нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17.10.2016 року по 18.10.2017 року в розмірі 8455,71 грн 71 коп. Після розірвання шлюбу діти спочатку залишились проживати разом із відповідачкою. Як зазначає позивач, в подальшому, у червні 2020 року, після чергового насильства у сім`ї матері над спільними неповнолітніми дітьми, підтверджено довідкою судово-медичної експертизи відомостями про відкриття кримінального провадження, діти переїхали на постійне проживання до позивача, про що свідчить довідка, надана ОСББ, з 17.06.2020 року діти проживають з батьком у місті Києві, довідками про навчання в місті Києві, розпорядження Солом`янської районної в місті Києві держав адміністрації від 25.11.2020 № 767, яким було визначено місце проживання дітей разом позивачем, у зв`язку з чим з 01.12.2020 діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на утриманні позивача. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Вона належним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного жити, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. В той же час, відповідачка продовжує отримувати аліменти на утримання дітей і користується ними на власний розсуд, не витрачаючи їх на утримання дітей. Також зазначає, що 26.11.2012 року відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, починаючи з 15.05.2012. Крім цього, 25.04.2018 року відкрито виконавче провадження про збільшення розміру стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, починаючи з 25.03.2018. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні з червня 2020 року. Відповідачка є працездатною, тому вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідачка не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у позивача відсутні та не відомі. Інших утриманців, за відомою інформацією у відповідачки відсутні. За таких обставин вважає, що можливо стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідачки щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, позивач вважає за необхідне звернутися з позовом про захист порушеного права та просить суд припинити примусове стягнення на користь відповідачки аліментів з 18.06.2020 року та стягувати з неї аліменти. Ухвалою від 26.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, а ухвалою від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача приймав участь у розгляді справи, надавав усні пояснення; в судове засідання 02.10.2023 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Крім цього, 18.10.2023 року через канцеляцію суду подав письмовий виступ в судових дебатах, в яких зазначив, що між [PERSON] та [PERSON] 17.12.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4176. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [INFO] та сина, [INFO] . Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06.11.2012 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] 17.12.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 4176 було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] . Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16.08.2012 року стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від всього щомісячного заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15.2012 року. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.02.2018 року збільшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/3 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнув із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17.10.2016 року до 18.10.2017 року в розмірі 8455,71 грн. Встановлені зазначеними судовими рішеннями факти та обставини не підлягають додатковому доказуванню у цьому провадженні. Постановою державного виконавця ДВС Солом?янського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, починаючи з 15.05.2012 року. Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо збільшення стягнення аліментів на утримання дітей (боржник: [PERSON] , стягував: [PERSON] ). Докази, надані позивачем у вигляді витягу з ЄРДР, висновок експертного дослідження № 27 не є належними та допустимими доказами, так як кримінальне провадження закрито ще на стадії досудового розслідування, вироку по ньому не було, зазначені матеріали не повинні враховуватися при розгляді зазначеного позовної заяви, до того ж вони ні чого не доводять з приводу заявлених позовних вимог. Розпорядженням Солом?янського районної в м. Києві державної адміністрації № 767 від 25.11.2020 року визначено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Дане розпорядження було видано на підставі заключення Служби у справах дітей та сім`ї Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації, яка є третьою особою у справі, представник якої жодного разу не з?явився на судове засідання по справі. Довідки з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом?янської РДА від 01.12.2020 року підтверджують місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] . Навчання дітей підтверджують довідки № 190-192 від 11.11.2022 року. Також до суду були надані докази, що відповідач по справі не має прізвища [PERSON] , а за рішенням суду від 13.07.2023 року змінила прізвище на [PERSON] , про що було відомо і суд, і позивача по справі. 05.09.2023 року отримала айді карту на ім?я [PERSON] (паспорт), що підтверджується відповідними доказами, які 18.09.2023 року надано до суду. Підсумувавши вищезазначене, звертає увагу суду, що вищезазначений позов зі зміною предмету позову було подано [PERSON] до [PERSON] 30.06.2023 року, а припинити стягнення з позивача аліменти він хоче з 18 червня 2020 року, фактично заднім числом, що є незрозумілим та незаконним, при чому з [PERSON] , а не з [PERSON] , що потребує належної оцінки і відмови у задоволення зазначеної позовної вимоги. Також не підлягає задоволенню другий пункт позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з вищезазначених обставин, так як їх мати - [PERSON] , а не [PERSON] , як зазначено у позові, більше того, позивач не навів достатніх доказів щодо задоволення в цій частині своїх позовних вимог. А служба у справах дітей проігнорувала судові засідання, не пояснивши причини свого заключення по дітях, а його клопотання щодо обов`язкової участі третьої особи при розгляді справи від 25.07.2023 року залишилося взагалі без розгляду. Відповідач по справі категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. До речі всі грошові кошти (аліменти), які вона отримає на дітей, витрачає тільки на них при особистих зустрічах, купляючи їм одяг та надаючи їм відповідні кишенькові гроші, які, до речі, позивач сплачує вкрай нерегулярно, маючи величезну заборгованість, але це вже не відноситься до предмету позову. Представник третьої особи в судові засідання не з`явилася, подала заяву, в якій зазначила, що про слухання справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів служба у справах дітей та сім?ї Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлена, із заявою про зміну предмету позову ознайомлена. Просить слухати справу за відсутності представника та винести рішення в інтересах дітей. Заслухавши учасників\~справи,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтується позовна\~заява,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~що мають\~істотне значення\~для її\~розгляду і\~вирішення по\~суті,\~суд дійшов\~наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Судом встановлено, що з 17.12.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06.11.2012 року у справі № 1028/318/12. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16.08.2012 року у справі № 1028/318/12 стягнуто з позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15.05.2012 року. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.02.2018 року у справі № 382/1668/17 збільшено розмір стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнуто із нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17.10.2016 року по 18.10.2017 року в розмірі 8455,71 грн 71 коп. Відповідно до постанови державного виконавця ДВС Солом?янського РУЮ в м. Києві від 26.11.2012 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, починаючи з 15.05.2012 року. Відповідно до постанови державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.04.2018 року відкрито виконавче провадження щодо збільшення розміру стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Як вбачається з довідки ОСББ "Біла Вежа" від 28.11.2022 року, підписаною головою правління [PERSON] , " [PERSON] , 1966 року народження, паспорт [NUMBER] , проживає за адресою [ADDRESS] . При цьому, з 17 червня 2020 року разом з батьком, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] проживають його неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ". Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.11.2020 № 767 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Згідно з довідок про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , з 01.12.2020 року по теперішній час. Відповідно до довідки, виданої директором спеціалізованої школи № 43 з поглибленим вивченням предметів суспільно-гуманітарного циклу "Грааль" м. Київ № 192 від 11.11.2022, учениця [PERSON] навчається в 11-А класі спеціалізованої школи № 43. Згідно з довідки виданої директором спеціалізованої школи № 43 з поглибленим вивченням предметів суспільно-гуманітарного циклу "Грааль" м. Київ № 190 від 11.11.2022, учень [PERSON] навчається у 8-В класі спеціалізованої школи № 43. Відповідно до довідки виданої директором Київської дитячої музичної школи № 15 ім. В. Г. Щигловського № 03-06/62 від 11.11.2022 року, [PERSON] навчається в Київській дитячій музичній школі № 15 ім. В. Г. Щигловського з 01.09.2020 року. Згідно з довідкою виданої директором Київської дитячої музичної школи № 15 ім. В. Г. Щигловського № 03-06/63 від 11.11.2022 року, [PERSON] навчався в Київській дитячій музичній школі № 15 ім. В. Г. Щигловського з 01.09.2020 року по 01.09.2021 року. Крім цього, судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачка змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.07.2023 року у справі № 382/640/23, а також копією роздруківки із застосунку "Дія", відповідно до якого паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , видано 05.09.2023 року. Разом із тим, на момент подачі позивачем заяви про зміну предмету позову, направленого до суду 27.06.2023 року, відповідачка мала прізвище " [PERSON] ". Суд в цій частині не приймає до уваги заперечення відповідача (зміни прізвища відповідачки, як підстави для відмови в позові) та зазначає, що відповідачем може бути, зокрема, конкретна фізична особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Оскільки позов пред`явлено до конкретної фізичної особи, яка станом на день подання позову мала прізвище [PERSON] , а під час розгляду справи змінила його на [PERSON] , що визнано обома сторонами, суд зазначає, що відповідач у справі від цього не змінився, (змінилося тільки прізвище фізичної особи, до якої пред`явлено позов), відсутні підстави для заміни відповідача чи здійснення процесуального правонаступництва, оскільки відповідачем була і залишається конкретна фізична особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача - (прізвище на день пред`явлення позову [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що з червня 2020 року діти фактично переїхали до нього і з цього часу постійно проживають з ним, а тому вважає, що він не повинен сплачувати аліменти на користь відповідачки за той період, з якого діти проживають з ним. Також посилався на те, що оскільки діти проживають з ним і перебувають на його утриманні, а відповідачка не надає матеріальну допомогу, яка необхідна на утримання дітей, вважає, що остання повинна сплачувати аліменти. Заперечуючи проти позову, сторона відповідачки посталася на те, що позов зі зміною предмету позову було подано [PERSON] до [PERSON] 30.06.2023 року, а припинити стягнення з позивача аліменти він хоче з 18 червня 2020 року, фактично заднім числом, що, на думку сторони відповідача, є незрозумілим. Також не підлягає задоволенню й вимога про стягнення аліментів, оскільки їх мати є [PERSON] , а не [PERSON] ; позивач не навів достатніх доказів щодо задоволення в цій частині своїх позовних вимог. Всі грошові кошти (аліменти), які відповідачка отримає на дітей, вона витрачає тільки на них при особистих зустрічах, купляючи їм одяг та надаючи їм відповідні кишенькові гроші, які позивач сплачує нерегулярно. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимог ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2395 грн, з 01 липня - 2510 грн, з 01 грудня - 2618 грн. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" визначено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня - 2618 грн, з 01 липня - 2744 грн, з 01 грудня - 2833 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти, з якого моменту діти перестали жити з одержувачем аліментів, а почали постійно проживати з платником аліментів. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). В процесі розгляду справи, відповідачем не подано ані відзиву, ані письмових доказів на спростування доводів позивача про те, що з червня 2020 року діти фактично проживають з позивачем у м. Києві. Факт проживання дітей з позивачем на час розгляду справи сторона відповідача не заперечила, натомість зазначила, що грошові кошти (аліменти), які отримує відповідачка на дітей, вона витрачає на них при особистих зустрічах. Щодо зазначення конкретної дати, з якої ця подія відбулася, послалася на те, що це обов`язок позивача доводити з якого моменту діти проживають з ним. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком з 18 червня 2020 року, що, зокрема, підтверджується: довідкою ОСББ "Біла Вежа" від 28.11.2022 року, виданої головою правління Полковніковим О. Г., в якій зазначено, що [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] , та з 17.06.2020 року разом з батьком, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] проживають його неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.11.2020 № 767, яким визначено місце проживання дітей з батьком; довдікою про реєстрацію місця проживання дітей; довідками щодо їх навчання в м. Києві з нового учбового року (вересня 2020 року). Вказані обставини справи відповідачем в процесі її розгляду не спростовано. Вирішуючи спір, пов`язаний з визначенням початку припинення стягнення аліментів з батька та встановлення дати стягнення аліментів з матері, судом встановлено і сторонами не заперечувалось, що на час звернення до суду діти проживали з батьком, водночас суд також враховує, що в процесі розгляду справи позивачем доведено, а відповідачем не спротовано, що початком такого проживання дітей з батьком є червень 2020 року. Оскільки діти з цього часу проживають з батьком саме він і несе витрати на їх утримання. При цьому, суд зазначає, що нарахування аліментів за період, коли діти не проживали з матір`ю, вочевидь суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримуються діти, у зв`язку з чим права позивача є порушеними. Подібні за змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 495/5950/21. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 13.02.2018 року у справі № 382/1668/17, з 18.06.2020 року, тобто з часу проживання дітей з батьком. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. За змістом ст.ст.180, 182 СК України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З матеріалів справи вбачається, що діти проживають з батьком з 18 червня 2020 року, при цьому, стороною відповідачки не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаного факту щодо проживання дітей разом з батьком з червня 2020 року. Отже, проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки. Водночас, як вже зазначалося, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. При цьому вбачається, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Із матеріалів справи вбачається, що діти сторін проживають разом з батьком, відповідачка є їх матір`ю та на неї покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дітей. Таким чином, наявні правові підстави для присудження рішенням суду коштів на утримання дітей (адіментів) у частці від доходу їх матері за відповідним вибором їх батька, разом з яким проживають діти, визначивши частку її заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дітей. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття, враховуючи, що відповідачка є фізично здоровою особою працездатного віку (доказів протилежного суду не надано; доказів про те, що відповідачка не має можливості сплачувати аліменти на утримання своїх дітей не надано), а також беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дітей з моменту подання позову до моменту досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Враховуючи викладене та виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судовий збір підлягає розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved