Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Заявник звернувся\~до суду\~з даною\~заявою,\~якою просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] в м.Севастополі АР Крим на тимчасово окупованій території України у віці 92 роки. Свої вимоги мотивує тим, що його мати [PERSON] виїхала в АР Крим та проживала у родичів, померла [INFO] в м.Севастополі АР Крим. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується наявними у справі доказами ( ас.10-12). Згідно копії паспорта [NUMBER] , виданого Гагарінським РВУМВС України в м.Севастополі 22 грудня 2000 року, [PERSON] народилась [INFO] в с.П.Микитівка, Богодухівського району, Харківської області ( ас.11). На підтвердження факту смерті заявником надано фотознімки місця поховання [PERSON] (а.с.13, 14) З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що вона працює старостою Тур`янського старостинського округу, особисто знала померлу з 1980 року. Свідок працювала у бухгалтерії колгоспу «Заповіт Леніна» і знала [PERSON] як працівницю ферми. Також свідок, як секретар сільради особисто посвідчувала заповіт від [PERSON] , яким остання належний їй пай заповідала сину [PERSON] . Зображену на фотознімку бабусю упізнала як [PERSON] . Поясненнями свідка [PERSON] встановлено, що коли у 1977 році вона приїхала по розподілу у Тур`ю, робила в колгоспі інспектором по кадрах, [PERSON] тоді працювала у колгоспі «Заповіт Леніна» техніком штучного запліднення корів на фермі і вона особисто оформляла її на пенсію. При свідку її син одружився. Їй також відомо, що коли [PERSON] виїхала з Тур`ї, кожного року вона приїжджала до сина, а також вони родиною їздили до неї у Севастополь. Зображену на фотознімку бабусю упізнала як [PERSON] . Дружина завника [PERSON] пояснила, що мати чоловіка проживала у Тур`ї, а коли вийшла на пенсію, виїхала у Севастополь. Кожного року приїжджала та вони їздили до них на море. Так тривало до окупації Криму у 2014 році, а після 2015 року зв`язок фактично обірвався і лише сестра невістки повідомила, що [PERSON] померла у м.Севастополь [INFO] по старості. Відповідно до ч.3 ст.49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до п.8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.1 ч.1, ч.4, ч.6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Заявник звертався до органів РАЦС для оформлення відповідних документів, але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю визначених документів ( ас.15). Пунктом 5 розділі ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року(далі - Правил) передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є свідоцтво про смерть . Відповідно до п.1ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року (далі Закон), сухопутна територія Автономної Республіки Крим визнана тимчасово окупованою територією. Зі змісту ч. 2, 3ст.9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, а також те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для оформлення смерті, що відповідають законодавству України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду, підтверджується доказами дослідженими судом, іншим чином здійснити державну реєстрацію смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] в м.Севастополі АР Крим на тимчасово окупованій території України у віці 92 роки неможливо. Згідно ч.1 п. 8 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved