Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

21.09.2023 року [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд: - встановити факт, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за [PERSON] у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд; - визнати право власності на державну допомогу [PERSON] . Свої вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що він є братом [PERSON] та здійснює постійний сторонній догляд за ним на безоплатній основі, а також є єдиною особою, яка може здійснювати такий догляд і піклуватися про брата. Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК від 04.03.2002 року за № 045566 [PERSON] є особою з інвалідністю II групи з дитинства, безстроково. Відповідно до висновку МСЕК у нього встановлена вроджена вада, гіпотеріоз важка форма, гормонально-залежна, гіпотеріозний нанізм, затримка розумового розвитку. Відповідно до висновку ЛКК виданого КНП «Затоківська АЗПСМ» № 57 05.09.2022 року [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Здатність до самообслуговування обмежена. Також [PERSON] пройшов медичну комісію у ТОВ «Свята Катерина - Одеса». За результатом огляду комісії встановлено, що його брат за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду тому, що є невиліковно хворою особою, яка через порушення функції організму не може самостійно обслуговуватись, про що видана ЛЛК довідка-висновок № 60 від 07.10.2022 року. [PERSON] бажає, щоб саме брат, [PERSON] , здійснював за ним постійний сторонній догляд, оскільки немає інших осіб, які б могли здійснювати за ним постійний сторонній догляд, про що надав відповідну заяву. Відповідно до довідки-висновку ЛКК ТОВ «Свята Катерина-Одеса» від 07.10.2022 року № 61 [PERSON] , пройшов медичну комісію та за станом здоров`я може здійснювати догляд за важкохворим пацієнтом. [PERSON] зареєстрований та мешкає зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знаходиться на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні свого брата, [PERSON] , та вимагає цілодобового постійного догляду у його супроводі. Батько, [PERSON] помер [INFO] , а мати, [PERSON] є непрацездатною, пенсіонеркою відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 24.11.2009 року. Вона за станом здоров`я не може здійснювати догляд. Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] 07.03.2023 року має гіпертонічну хворобу II ст. ІІІ ст., гіпертонічний криз, потребує стаціонарного лікування. Також відповідно до довідки ЛКК № 163 [PERSON] , [INFO] за станом здоров`я не може здійснювати сторонній догляд за іншою особою. Мати, [PERSON] зареєстрована та проживає в іншому населеному пункті, а саме в [ADDRESS] . Інші особи, які б мали можливість надавати [PERSON] соціальну послугу з догляду вдома на добровільній та непрофесійній основі відсутні. Факт здійснення догляду за [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду, має для заявника юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують, позов підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є братом [PERSON] та зареєстрований і мешкає зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 15.08.2022 року, вих. № 06.1-09/06-01.3743. Склад сім`ї: брат [PERSON] , 1984 р.н. Так як [PERSON] вимагає цілодобового постійного догляду, він знаходиться на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні свого брата, [PERSON] , який здійснює постійний сторонній догляд за ним на безоплатній основі. [PERSON] , 1984 року народження, є особою з інвалідністю II групи з дитинства, безстроково з вродженим гіпотеріоз важка форма, гіпотеріозний нанізм, затримка розумового розвитку. Висновком про час настання інвалідності від 20.05.1987 року вказано, що [PERSON] встановлено діагноз: гіпотеріоз важка форма, та визначається інвалідом ІІ групи с дитинства. Відповідно до висновку ЛКК № 57 05.09.2022 року, виданого КНП «Затоківська АЗПСМ» року [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Здатність до самообслуговування обмежена. Відповідно до довідки-висновку № 60 від 07.10.2022 року складеною ТОВ «Свята Катерина-Одеса» [PERSON] , [INFO] , пройшов медичну комісію та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду тому, що є невиліковно хворою особою, яка через порушення функції організму не може самостійно обслуговуватись. Інвалід дитинства 2 групи, безстроково. Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі виданого ТОВ «Свята Катерина-Одеса» - [PERSON] рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Батько, [PERSON] , помер [INFO] , підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Шабівською сільською радою 19.02.1990 року, актовий запис № 20. Мати, [PERSON] , є непрацездатною, пенсіонеркою відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 24.11.2009 року. Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] 07.03.2023 року має гіпертонічну хворобу II ст. ІІІ ст., гіпертонічний криз, потребує стаціонарного лікування. Також відповідно до довідки ЛКК № 163 [PERSON] , [INFO] за станом здоров`я не може здійснювати сторонній догляд за іншою особою. Мати, [PERSON] , зареєстрована та проживає в іншому населеному пункті, а саме в [ADDRESS] . Відповідно до довідки-висновку ЛКК ТОВ «Свята Катерина-Одеса» від 07.10.2022 року № 61 [PERSON] , пройшов медичну комісію та за станом здоров`я може здійснювати догляд за важкохворим пацієнтом. [PERSON] бажає, щоб саме його брат [PERSON] здійснював за ним постійний догляд, якого він потребує внаслідок хвороби та наявної інвалідності з дитинства. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України. Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою з інвалідністю. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні вимоги щодо встановлення факту, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за [PERSON] у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд - судом не встановлено. Що стосується вимоги про визнання права власності на державну допомогу за позивачем суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, за правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Ураховуючи також, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 37 Постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на грошові кошти (грошову допомогу) у судовому засіданні не піддавалася сторонами сумніву, беручи до уваги те, що державна грошова допомога особам, що здійснюють постійний сторонній догляд на безоплатній основі у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд прямо передбачена законодавством (зокрема Законом України «Про соціальні послуги»), то позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial