Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2012 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №\~734. За час перебування у даному шлюбі, у них народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , яка мешкає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Крім того, позивач вказує, що її сімейне життя з відповідачем не склалося та поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони є різними людьми та спільні інтереси відсутні. Як зазначено, між ними постійно виникали сварки, що впливало на їх психічний стан та кожного разу спричиняло їй і дитині душевні страждання, що у майбутньому може вплинути на повноцінний розвиток дитини. Усе це призвело до того, що на даний момент між ними припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання (з серпня місяця 2021\~року мешкають окремо). За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, немає, а примирення неможливе. Подальше спільне її життя з відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу, стало суперечити її інтересам та інтересам дитини. У позовній заяві також зазначено, що між ними відсутній спір про поділ спільного майна подружжя та місце проживання дитини. Шлюб вони розривають вперше. На підставі викладеного вище, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 21.07.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №\~734. Ухвалою суду від 22.08.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надано. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 06.09.2023 представником позивача\~ адвокатом Руденко\~М.О. подано до суду письму заяву позивача від 06.09.2023 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, заперечувала проти надання строку для примирення, оскільки за її глибоким переконанням зберегти сім`ю неможливо. У судове\~засідання відповідач\~не з`явилася,\~хоча судом\~повідомлявся у\~встановленому законом\~порядку про\~місце,\~день і\~час розгляду\~справи,\~шляхом направлення\~судових повісток\~за зареєстрованим\~місцем проживання.\~Адресована кореспонденція\~повернулась до\~суду без\~вручення,\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~що у\~контексті положень\~п.\~3\~ч.\~8\~ст.\~128,\~ст.\~131\~ЦПК України,\~суд вважає,\~як повідомлення\~відповідача належним\~чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України у мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивачка не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 21.07.2012 [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №\~734 та видане свідоцтво про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 18.12.2018. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~ [PERSON] , дружини\~ [PERSON] \~(а.с.\~10). Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі у сторін народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження №\~ [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.\~Віана ду Каштело (Португалія), актовий запис №\~253 (а.с.\~9), яка мешкає разом з матір`ю. Батьком дитини записаний відповідач. До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Суд враховує позицію позивача про можливість розірвання шлюбу, оскільки, як вказує позивач, сторони разом не мешкають з серпня місяця 2021\~року, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю позивач не має. Відповідачем дані обставини не спростовані і заперечень не надійшло. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.\~12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110 цього Кодексу (ч.\~3 ст.\~105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Частиною другою ст.\~112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає\~їх вільної\~і повної\~згоди на\~шлюб.Встановлено, що вони мешкають окремо та не підтримують сімейних відносин з серпня місяця 2021\~року, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Відповідач не надав заперечень щодо розірвання шлюбу та обставин, зазначених позивачем. При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення. Так, до початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу у межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається, і про це жодна із сторін не заявляли. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved