Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Представник позивача Дьогтєва С.Г. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 11.09.2022 року о 14 год. 40 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Honda Accord», д/н [NUMBER] у м. Одеса пр. Добровольського, 104, перед поворотом ліворуч на вул. Давида Ойстраха, не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Toyota», д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Потерпілим у вказаній дорожньо транспортній пригоді та власником автомобіля марки «Toyota Camry», д/н [NUMBER] є гр. [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року за результатами розгляду справи № 523/11882/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Цивільно правові відповідальність власника автомобіля марки «Honda Accord», д/н [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу Серії АР № 002809176 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 83100,00 грн. Проте, сплаченого страхового відшкодування фактично не вистачило для покриття в повному обсязі завданих матеріальних збитків [PERSON] . Згідно Звіту № 1305-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Toyota Camry, р/н [NUMBER] , складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена з використанням витратного підходу, за станом на 12.09.2022 року становить: 203220,62 грн. Витрати на проведення вказаного експертного дослідження позивачем понесені у розмірі 2512,56 грн. За проведення ремну пошкодженого автомобіля позивачем було сплачено 199130,00 грн. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 120120,62 грн., а також судові витрати у розмірі 3713,86 грн., з яких витрати на проведення експертизи у розмірі 2512,56 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1201,30 грн. Суд констатує, що відповідачем [PERSON] було надано до суду відзив на\~позовну заяву (а.с. 55 60), в якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач вказує на те, що на момент скоєння ДТП, саме 11.09.2022 року, цивільно правові відповідальність власника автомобіля марки «Honda Accord», д/н [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу Серії АР № 002809176 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 21.12.2021 року по 21.12.2022 року. Згідно вказаного полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну третьої особи складає 130000,00 грн., а розмір франшизи 2500,00 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 83100,00 грн. Позивач у своїй позовній заяві посилається на Звіт № 1305-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] . Проте, відповідач не погоджується із зазначеним Звітом з огляду на те, що в Звіті не встановлена вартість матеріального збитку станом на момент скоєння ДТП, а також відповідач був відсутній при огляді автомобіля позивача, оскільки його не було проінформовано. А тому, вважає вказаний звіт неналежним та недопустимим доказом у даній справі. У зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27.12.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Окрім того позивач пояснив, що 11.09.2022 року дорожньо транспортна пригода. 22.09.2022 року він звернувся до страховика відповідача, ТДВ «СГ «Оберіг», із заявою про виплату страхового відшкодування. У зв`язку з тим, що позивачу необхідний був терміново автомобіль у використанні, з метою не затягування розгляду питання щодо виплати страхового відшкодування та якнайшвидшого ремонту пошкодженого автомобіля, він у добровільному порядку узгодив із ТДВ «СГ «Оберіг» суму страхового відшкодування у розмірі 83100,00 грн., оскільки вважав, що такої суми буде достатньо для ремонту автомобіля. Окрім того, позивач пояснив, що він неодноразово спілкувався із [PERSON] , який погоджувався відшкодувати заподіяну шкоду. Однак, як виявилося, внаслідок ДТП автомобіль зазнав значних пошкоджень, в результаті чого [PERSON] було витрачено на ремонт автомобіля грошові кошти у розмірі 199130,00грн. Коли позивач звернувся до відповідача із вимогою відшкодувати заподіяну шкоду, [PERSON] відмовився здійснити таке відшкодування, з тих підстав, що у нього є сумніви щодо дійсної вартості заподіяної шкоди автомобілю позивача. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представник відповідача зазначив, що виплата страхового відшкодування у розмірі 83100,00 грн. була у добровільному порядку узгоджена між [PERSON] та ТДВ «СГ «Оберіг», тобто страховою компанією не було встановлено суму матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Таким чином, невідомо чи покрило чи ні стразове відшкодування в повному обсязі завдані матеріальні збитки. Представник третьої особи Микитюк Д. в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій зазначив про те, що [PERSON] звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 29.09.2022 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2500,00 грн.) в розмірі 83100,00 грн. Страховик та заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні експертизи. У подальшому, погоджений розмір страхового відшкодування було сплачено на реквізити, зазначені у заяві на виплату страхового відшкодування. Таким чином, ТДВ «СГ «Оберіг» виконало свої зобов`язання відповідно до спеціальних положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. По справі встановлено, 11.09.2022 року о 14 год. 40 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Honda Accord», д/н [NUMBER] у м. Одеса пр. Добровольського, 104, перед поворотом ліворуч на вул. Давида Ойстраха, не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Toyota», д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля марки «Toyota Camry», д/н [NUMBER] є гр. [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 15.09.2020 року. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року за результатами розгляду справи № 523/11882/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови. Згідно Звіту № 1305-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Toyota Camry, р/н [NUMBER] , складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена з використанням витратного підходу, за станом на 12.09.2022 року становить: 203220,62 грн. Цивільно правові відповідальність власника автомобіля марки «Honda Accord», д/н [NUMBER] на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу Серії АР № 002809176 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується доданою до матеріалів справи ТДВ «СГ «Оберіг» витягом із вказаного полісу. Так, із полісу № 002809176 вбачається, що страхова сума за заподіяну шкоду майну потерпілого становить 130000,00 грн., франшиза складає 2500,00 грн. Судом встановлено, 29.09.2022 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої між потерпілою особою та страховиком заподіювача шкоди було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 83100,00 грн. Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, розмір страхового відшкодування у сумі 83100,00 грн. було сплачено ТДВ «СГ «Оберіг» позивачу без проведення експертизи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Платіжної інструкції № 4019 від 28.10.2022 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначав про те, що у зв`язку з тим, що йому необхідний був терміново автомобіль у використанні, а тому, з метою не затягування розгляду питання щодо виплати страхового відшкодування та якнайшвидшого ремонту пошкодженого автомобіля, він у добровільному порядку узгодив із ТДВ «СГ «Оберіг» суму страхового відшкодування у розмірі 83100,00 грн., оскільки вважав, що такої суми буде достатньо для ремонту автомобіля. Окрім того, позивач пояснив, що він неодноразово спілкувався із [PERSON] , який погоджувався відшкодувати заподіяну шкоду. Однак, як виявилося, внаслідок ДТП автомобіль зазнав значних пошкоджень, в результаті чого [PERSON] було витрачено на ремонт автомобіля грошові кошти у розмірі 199130,00грн. Факт здійснення відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», р/н [NUMBER] , після дорожньо транспортної пригоди в розмірі 199130,00 грн. підтверджується доданою до матеріалів справи копією Товарного чеку від 10.10.2022 року, наданого ФОП [PERSON] , а також рахунком фактурою, складеним ФОП [PERSON] , автосервіс «Люкс Авто». У вказаному рахунку фактурі зазначений необхідний вид робіт та перелік запчастин, які є необхідними для здійснення відновлювального ремонту «Toyota Camry», р/н [NUMBER] , після дорожньо транспортної пригоди, а також вартість таких робіт, яка складає 199130,00 грн. Судом було досліджено вказаний рахунок фактуру та ремонтну калькуляцію, яка міститься у Звіті № 1305-11-22 та встановлено, що ремонт пошкодженого автомобіля позивача було здійснено виключно відповідно до встановлених експертом пошкоджень. Окрім того, при вказаному ремонті було здійснено заміну тих запчастин, про необхідність яких було зазначено у Звіті № 1305-11-22. У зв`язку з чим, суд погоджується з тим фактом, що позивачем на відновлення належного йому автомобіля марки «Toyota Camry», після скоєння [PERSON] дорожньо транспортної пригоди, було витрачено 199130,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий і особа, яка завдала шкоди. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, шляхом окремого звернення вимоги до завдавача шкоди, страховика винної особи чи шляхом звернення до страховика та до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. В той же час, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється, згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином, зокрема після сплати страховиком боржника страхового відшкодування в межах ліміту за полісом, відповідно до спеціальних норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сплати вже завдавачем шкоди, на користь потерпілого, різниці між дійсним обсягом завданих збитків та розміру страхового відшкодування, у відповідності до положень статей 1187, 1192 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем на відновлення належного йому автомобіля марки «Toyota Camry», після скоєння [PERSON] дорожньо транспортної пригоди, було витрачено 199130,00 грн., а саме страхового відшкодування становила 83100,00 грн., суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 116030,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вказував на те, що витрати на проведення вказаного експертного дослідження позивачем понесені у розмірі 2512,56 грн., в підтвердження чого надав до матеріалів позову доказ електронного переказу коштів на вказану суму за допомогою додатку «Приват24». Однак, суд не може вважати вказаний доказ як належний у даній справі, що підтверджує витрати позивача на проведення експертного дослідження, з огляду на те, що у вказаному доказів отримувачем коштів у розмірі 2512,56 грн. є гр. [PERSON] , тоді як Звіт № 1305-11-22 від 10.11.2022 року було здійснено ФОП [PERSON] . Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для часткового задоволені позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що із [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 116030,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial