Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з січня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Позивач зазначає, що збереження шлюбу неможливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2023 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін за вищевказаним позовом та надано відповідачу 15?денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за останнім відомим місцем зареєстрованого проживання та розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, в порядку частини десятої статті 187 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 15 січня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 03 серпня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї серії [NUMBER] , актовий запис № 32. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу мають повнолітнього сина та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 листопада 2015 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved