Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.09.2023 у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобальна ресторанна група" про стягнення заробітної плати відмовлено. 14.09.2023 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Каравасілі Х.М. про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Глобальна ресторанна група" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.09.2023, заяву про ухвалення додаткового рішення передано головуючому судді. 18.09.2023 заяву передано безпосередньо головуючому судді Жовноватюк В.С. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК). У судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, приходить до наступних висновків. У проваджені Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобальна ресторанна група" про стягнення заробітної плати. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.09.2023 у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобальна ресторанна група" про стягнення заробітної плати відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2023 на суму 30000,00 грн, у якому вказано надані послуги та виконані роботи адвокатом: ознайомлення з позовом; формування правової позиції, збирання доказів, аналіз законодавства та судової практики, підготовка та подача відзиву; підготовка та подача клопотання про стягнення судових витрат; представництво інтересів у судовому засіданні від 10.04.2023; ознайомлення з клопотанням про витребування документів; підготовка та подача клопотання про доручення довідки; ознайомлення з клопотанням про витребування документів; підготовка та подача заперечень на клопотання про витребування документів; представництво інтересів у судовому засіданні від 11.09.2023; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ. Окрім цього суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка відзиву та інших процесуальних документів не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Крім того суд враховує представництво адвокатом інтересів відповідача на трьох судових засіданнях. Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру 3000,00 грн витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги відповідачу у даній справі, які підлягають стягненню з позивача, враховуючи співмірність складності справи, виконаним адвокатом робіт, часу та виплаченого гонорару. На підставі викладеного,

Outcome: partial