Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

04 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з повною заявою до [PERSON] , в якій просив визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який усе життя мешкав на території Російської Федерації. Після смерті батька залишилася спадщина у виді 1/5 частини квартири на території РФ та квартира на території України, а саме - в м. Харкові. Спадкоємцями після смерті батька є він та його рідний брат, з яким у позивача теплі родинні відносини. Вказав, що між ним та братом була досягнута згода щодо поділу спадкового майна, а саме - брат звертається на території РФ із заявою про прийняття спадщини, яка знаходиться на території РФ, а він звертається на території України із заявою про прийняття спадщини, що знаходиться на території України. 20 вересня 2013 року він звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а його рідний брат звернувся своєчасно до нотаріального органу на території РФ із заявою про прийняття спадщини. Зазначив, що з 2005 року він мешкає в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та яка входить до спадкового майна. 13 березня 2023 року постановою державного нотаріуса Першої ХДНК йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , [INFO] , а саме - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що [PERSON] також прийняв спадщину після смерті батька, а та обставина, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно, що залишилося та було зареєстровано на території РФ, не може бути підставою для усунення останнього від права спадкування на нерухоме майно, що залишилося та зареєстровано на території України. Зазначив, що брат реалізував своє право та прийняв спадщину після смерті батька, що залишилася на території РФ, яку у подальшому відчужив. Акцентував увагу на тому, що його брат не має жодних претензій щодо такого поділу спадкового майна та не заперечує аби він отримав у спадщину після смерті батька нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні. Витребувано з Першої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №55043526, заведеної 20 вересня 2013 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року за наслідками підготовчого судового засідання справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача - адвоката Швець С. В. надійшла заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку на адресу суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 21 грудня 1959 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінили своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у м. Первомайський Тульської області Російської Федерації померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 12 березня 2013 року Комітетом записів актів цивільного стану адміністрації муніципальної освіти Щекінського району Тульської області. [INFO] у м. Первомайський Тульської області Російської Федерації помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 05 квітня 2013 року Комітетом записів актів цивільного стану адміністрації муніципальної освіти Щекінського району Тульської області. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 червня 1965 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З наданої на виконання ухвали суду спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 20 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Першої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що 20 вересня 2013 року Першою ХДНК заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] за номером 614/2013. Як слідує зі змісту Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13008535, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2005 року р.№ 2022 належить [PERSON] , що також підтверджується відомостями з Витягу з Державного реєстру правочинів № 1810941 від 01 грудня 2005 року. Зі змісту договору купівлі-продажу від 01 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сульженко Ж. О. слідує, що [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , придбав квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 614/2013, заведеної після смерті [PERSON] , в ній містяться матеріали спадкової справи № 150/2013, заведеної Тульською обласною нотаріальною палатою Щекінського нотаріального округу Тульської області після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~З долучених до спадкової справи № 150/2013 матеріалів слідує, що 17 липня 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса Щекінського нотаріального округу Тульської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , до складу якої входило: частина квартири, що розташована на території РФ та земельна ділянка, яка також знаходиться на території РФ. \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах спадкової справи № 150/2013 [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав в м. Первомайський Щекінського району Тульської області РФ. \~ \~ \~ \~04 жовтня 2013 року нотаріусом Щекінського нотаріального округу Тульської області Ляміну О. І. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/5 частину квартири, загальною площею 77 кв.м, на земельну ділянку, загальною площею 18 кв.м, які розташовані на території РФ, а також на автомобіль ВАЗ 21213 та грошові кошти, які знаходяться у ВСП №8604/142 Тульського відділу № 8604. \~ \~ \~ \~13 березня 2013 року [PERSON] звернувся до Першої ХМДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~13 березня 2023 року державний нотаріус ПХДНК Цуканова О. В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , громадянина РФ, який постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що спадщину після померлого [INFO] [PERSON] прийняли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Той факт, що син спадкодавця [PERSON] оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно, що залишилося та було зареєстровано на території РФ, не може бути підставою для усунення його від права спадкування на нерухоме майно, що залишилося та зареєстровано на території України, оскільки ч. 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а п. 3.14 глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємиць не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. \~ \~ \~ \~Спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». \~ \~ \~ \~В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів слідує, що за життя [PERSON] заповіт не складав, отже, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Суд встановив,\~що [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~який був\~громадянином РФ\~та постійно\~проживав на\~її території.\~За життя\~ [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, частина квартири, що розташовані на території РФ, та квартира, що розташована на території України. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та його рідний брат відповідач по справі [PERSON] 20 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Першої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі зазначеної заяви нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 614/2013. 13 березня 2023 року постановою державного нотаріуса ПХДНК Цуканової О. В. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , громадянина РФ, який постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що спадщину після померлого [INFO] [PERSON] прийняли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Той факт, що син спадкодавця [PERSON] оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно, що залишилося та було зареєстровано на території РФ, не може бути підставою для усунення його від права спадкування на нерухоме майно, що залишилося та зареєстровано на території України. Крім того,\~17\~липня 2013\~року [PERSON] \~звернувся до\~нотаріуса Щекінського\~нотаріального округу\~Тульської області\~із заявою\~про прийняття\~спадщини після\~смерті [PERSON] ,\~до складу\~якої входило:\~частина квартири,\~що розташована\~на території\~РФ та\~земельна ділянка,\~яка також\~знаходиться на\~території РФ. На підставі зазначеної заяви нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 150/2013 та видані свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося та було зареєстровано на території РФ. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Слід зазначити, що іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право». Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 № 398/1796/20 спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні; подання заяви про прийняття спадщини за законодавством Російської Федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 1269 ЦК України; якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Таким чином для прийняття у спадщину нерухомого майна, що належало спадкодавцю, який помер на території іншої країни, спадкоємцю необхідно подати відповідну заяву за місцем знаходження нерухомого майна, тобто в Україні та за законодавством місцезнаходження цього майна, законодавством України. Суд встановив, що після смерті [PERSON] позивач, який є його сином, впродовж визначеного законом строку для прийняття спадщини звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, за місцем знаходження частини спадкового майна, зокрема квартири, [ADDRESS] . У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач по справі - [PERSON] звертався до нотаріального органу на території України із заявою про прийняття у спадщину спірного нерухомого майна у передбачений законом України строк, а тому вважається таким, що не прийняв її. Отже єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка знаходиться та зареєстрована на території України, є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналіз норм чинного законодавства України дозволяє дійти висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд встановив, що позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті батька, яка знаходиться на території України, а тому обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved