Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який з квітня 2017 року до дня смерті постійно проживав однією сім`єю в одному будинку за адресою: [ADDRESS] із заявником. Проживаючи однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, разом проводили поточні ремонти в будинку в якому спільно проживали, спільно проводили свята та інше. Окрім того, даний будинок було придбано за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] . Через відсутність юридично встановленого факту проживання спадкоємця і спадкодавця однією сім`єю заявник не може реалізувати своє прао на спадщину, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку в с.Суворовське. В зв`язку з даним обставинами заявник змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] більш ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця з квітня 2017 року по [INFO] . В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заяву, посилаючись на обставини, викладені у заяві і просять її задовольнити. Також заявник вказала, що будинок в м.Тульчині вони придбали разом і оформили на неї. Останні 3 роки [PERSON] не працював. Заінтересована особа - представник Тульчинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу без участі представника Тульчинської міської ради, за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення заяви не заперечує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він перебуває у цивільному шлюбі з родичкою заявника. Він працював з [PERSON] в с.Холодівка на котельні. Заявник з [PERSON] разом проживали з 2016-2017 років в м.Тульчин. Мабуть, десь восени 2017 року вони зійшлися. Почали проживати разом, коли його звільнили з роботи. Коли вони купували будинок він не знає. Чи проживали вони разом до дня смерті [PERSON] він не зазнає. Зі слів заявника йому відомо, що вона разом із [PERSON] купували будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що вона є сусідкою заявника. Знає, що заявник із [PERSON] жили разом у будинку з 2017 року, з якого місяця сказати не може. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м.Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 02.11.2022 серяя [NUMBER] (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 26.04.2023 № 80 (а.с.5) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] до дня його смерті. Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 06.09.2023 №678/02-14 (а.с.8) вбачається, що державним нотаріусом було повідомлено [PERSON] про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не має законних підстав, так як з наданих нею документів неможливо встановити наявність родинних відносин між нею та [PERSON] .. Згідно копії спадкової справи №1073/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.21-27) вбачається, що 15.12.2022 заявник звернулася із заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та того ж дня відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця [PERSON] . Також в судовому засіданні судом було оглянуто надані заявником копії фото (а.с.32), які зі слів заявника підтверджують спільний побут та проживання її з покійним [PERSON] . Заявник стверджує, що через відсутність належного підтвердження спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] вона не може реалізувати своє право на спадщину після смерті останнього, в зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду з даною заявою. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7 зазначено, що якщо постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам заявником та її представником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту проживання заявника з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю у визначений заявником період. Зокрема, доказів ведення спільного господарства заявника з [PERSON] , наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, участі у витратах на утримання житла, його ремонт матеріали справи не містять. Тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з померлим не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки досліджені в суді письмові докази даний факт не підтверджують, а показань лише свідків [PERSON] та [PERSON] на думку суду є недостатньо для висновку про доведеність вимог заявника, адже показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, про що неодноразово зауважував Верховний Суд, зокрема і у постанові від 08.12.2021 у справі № 531/295/19. В свою чергу посилання позивача на спільне проживання з [PERSON] не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю, без наявності інших ознак сім`ї. Наявні в матеріалах справи фото лише свідчать про те, що заявник та [PERSON] спільно проводили час, однак не вказують в який саме період це відбувалося. Аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed