Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У травні 2022 року державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Днопоглиблювальний флот» «Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач перебувала у трудових відносинах у період з 05.02.2019 р. по 31.08.2020 р. на посаді бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності. Відповідно до наказу від 01.02.2019 р. № ЗІ-к «По особовому складу» відповідача прийнято на роботу з 05.02.2019 на посаду бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності філії відповідача. З посадовою інструкцією бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженою наказом відповідача від 30.07.2018 № 13, позивач була ознайомлена 05.02.2019 року. Згідно наказу від 27.08.2020 р. № 366-к «По особовому складу» відповідача - бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності звільнено 31.08.2020 у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України. 13 травня 2021 року Головним бухгалтером позивача [PERSON] було виявлено, що за працівником [PERSON] , який звільнений з 01.06.2020, рахується заборгованість перед підприємством у сумі 6 185,66 грн. Рапортом від 14.05.2021 року № 184/31-03-01-р «Щодо стягнення заборгованості з колишнього працівника» головним бухгалтером позивача [PERSON] було повідомлено начальника філії, що за даними бухгалтерського обліку, починаючи з травня 2020 року існує заборгованість перед філією колишнього працівника [PERSON] у сумі 6 185,66 грн. На підставі наказу позивача від 17.06.2021 року № 39/31-АГ (зі змінами) утворено комісію з проведення внутрішнього розслідування у філії «Днопоглиблювальний флот» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з метою встановлення обставин, за яких заподіяно шкоду підприємству, винних осіб у заподіянні шкоди, наявність причинного зв`язку між порушенням та його наслідками тощо. 08.07.2021 року за результатами внутрішнього розслідування комісією складено висновок, в якому зазначено, що відповідач в період трудових відносин з філією з 05.02.2019 р. по 31.08.2020 р. на посаді бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності, внаслідок порушення покладених на неї посадових обов`язків та фінансової дисципліни, завдала матеріальної шкоди позивачу у розмірі 6 261 грн. 53 коп. Відповідно до абз. 5 п. 3.1. Положення про відділ бухгалтерського обліку та звітності, затвердженого наказом позивача від 30.07.2018 № 13 вчасне та правильне нарахування заробітної плати працівників позивача є одним із основних завдань відділу бухгалтерського обліку та звітності. Згідно п. 3.1.3. посадової інструкції бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженою наказом позивача від 30.07.2018 № 13 здійснення нарахування заробітної плати працівникам філії є обов`язком бухгалтера 1 категорії. Нарахування заробітної плати, нарахування та утримання обов`язкових платежів із заробітної плати за травень, червень 2020 року [PERSON] здійснювалось відповідачем, що підтверджується проставлянням нею власноручного підпису, зокрема, але не виключно на «платежные ведомости (налоги)» ДФ000000069 від 14.05.2020, ДФ000000088 від 01.06.2020, відомості на виплату грошей № 69 за травень 2020 р. від 14.05.2020 р., відомості на виплату грошей № 88 за червень 2020 р. від 01.06.2020 р. Відповідно до розрахункового листа за травень 2020 року [PERSON] було нараховано: матеріальна допомога до відпустки - 17 000 грн; оклад по дням (травень) - 8 052,63 грн; надбавка за складність та напруженість в роботі - 805,26 грн; індексація зарплати - 31,86 грн; оплата відпустки - 10 686,15 грн; компенсація відпустки - 4 986,87 грн (всього нараховано: 41 562,77 грн), утримано: утримання за виконавчим листом у відсотках - 8 364,51 грн., профвнески - 415,63 грн, військовий збір - 623,44 грн, ПДФО - 7 481,30 грн. (всього утримано: 16 884,88 грн), та виплачено: виплата відпустки № ДФ 000000069 - 26 301,78 грн, чергова виплата № ДФ 000000080- 4 561,77 грн. Одночасно, у розрахунковому листі за травень місяць 2020 року зазначено, що заборгованість за робітником на кінець місяця: 6 185,66 грн. Зазначає, що розрахунок заробітної плати за травень місяць [PERSON] відповідачем здійснений з порушенням вимог нормативно-правових актів та виконавчих документів. Підставами для здійснення розрахунку заробітної плати за травень місяць [PERSON] відповідачем є виконавчі документи, розпорядчі документи філії та норми чинного законодавства України. З огляду на порушення відповідачем норм законодавства щодо нарахування заробітної плати, позивач просить стягнути з неї безпідставно набуті кошти у розмірі 6 261,53 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року відкрито спрощене провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що згідно з п.1.3 посадової інструкції бухгалтера, відповідач підпорядковувався головному бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та звітності. Згідно інформації, яка міститься у висновку за результатами внутрішнього розслідування від 08.07.2021, затвердженого в.о. начальника філії [PERSON] , що був наданий позивачем, у період з 09.07.2019 по 31.08.2020 посаду головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності займала [PERSON] . У відповідності до Положення відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженого наказом філії № 13 від 30.07.2018, керівництво відділом здійснює головний бухгалтер (п.5.1 положення). Згідно з п. 5.6 зазначеного положення, головний бухгалтер здійснює контроль за робою відділу бухгалтерського обліку та звітності. Відповідно до п.3.1.5 посадової інструкції головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженої наказом філії № 13 від 30.07.2018, головний бухгалтер забезпечує своєчасне та правильне нарахування і виплату заробітної плати працівникам філії. Зазначене підтверджується доказами, які надав позивач, а саме висновком розслідування. Представник відповідача звернув увагу на те, що позивачем не заперечуються факти підписання головним бухгалтером [PERSON] відомості на виплату грошей № 69 за травень 2020 року від 14.05.2020, зарплатної відомості № 16 від 22.05.2020 та документу «платежная ведомость (налоги)» № ДФ000000069 від 14.05.2020. Зазначає, що головний бухгалтер філії [PERSON] здійснювала контроль та перевіряла зазначені вище документи на предмет правильності їх складання. Вказані обов`язки головного бухгалтера кореспондуються з її обов`язками, що передбачені у п.5.7 Положення відділу бухгалтерського обліку та звітності філії. Таким чином, саме головний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку та звітності є особою, яка відповідальна за складання, перевірку та контроль достовірності обрахунку заробітної плати працівникам філії та, відповідно, є відповідальною за помилки у звітності та обрахунках, які могли бути здійснені співробітником відділу бухгалтерського обліку та звітності філії. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах у період з 05.02.2019 р. по 31.08.2020 р. на посаді бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності. Відповідно до наказу від 01.02.2019 р. № 31-к «По особовому складу» відповідача прийнято на роботу з 05.02.2019 на посаду бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності філії відповідача (а.с. 109). Згідно наказу від 27.08.2020 р. № 366-к «По особовому складу» відповідача - бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності звільнено 31.08.2020 у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 110). 13 травня 2021 року Головним бухгалтером позивача [PERSON] було виявлено, що за працівником [PERSON] , який звільнений з 01.06.2020, рахується заборгованість перед підприємством у сумі 6 185,66 грн. Рапортом від 14.05.2021 року № 184/31-03-01-р «Щодо стягнення заборгованості з колишнього працівника» головним бухгалтером позивача [PERSON] було повідомлено начальника філії, що за даними бухгалтерського обліку, починаючи з травня 2020 року існує заборгованість перед філією колишнього працівника [PERSON] у сумі 6 185,66 грн (а.с. 54). На підставі наказу позивача від 17.06.2021 року № 39/31-АГ (зі змінами) утворено комісію з проведення внутрішнього розслідування у філії «Днопоглиблювальний флот» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з метою встановлення обставин, за яких заподіяно шкоду підприємству, винних осіб у заподіянні шкоди, наявність причинного зв`язку між порушенням та його наслідками тощо (а.с. 62-63). 08.07.2021 року за результатами внутрішнього розслідування комісією складено висновок, в якому зазначено, що відповідач в період знаходження в трудових відносинах з Філією з 05.02.2019 р. по 31.08.2020 р. на посаді бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності, внаслідок порушення покладених на неї посадових обов`язків та фінансової дисципліни, завдала матеріальної шкоди позивачу у розмірі 6 261,53 грн (а.с. 111-131). У відповідності до Положення відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженого наказом філії № 13 від 30.07.2018, керівництво відділом здійснює головний бухгалтер (п.5.1 положення). Також згідно з п. 5.6 зазначеного положення, головний бухгалтер здійснює контроль за робою відділу бухгалтерського обліку та звітності. Відповідно до п.3.1.5 посадової інструкції головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності, затвердженої наказом філії № 13 від 30.07.2018, головний бухгалтер забезпечує своєчасне та правильне нарахування і виплату заробітної плати працівникам філії. Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України (надалі за текстом - КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 передбачено, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 2 ч.2 ст.133 КЗпП у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Таким чином, виходячи із зазначеного вище, та відповідно до правової концепції відшкодування шкоди, позивачу необхідно довести наявність всіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки відповідача (у даному випадку - порушення відповідачем своїх трудових обов`язків); 2) наявності збитків (зайво перерахованих коштів); 3) вини відповідача; 4) наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками. Отже, судом встановлено, що відповідач не є особою, яка контролювала та відповідала за правильність нарахування заробітної плати у Філії. Цією особою була головний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку та звітності [PERSON] . Позивачем не доведено перерахування коштів у сумі, що зазначена у позові, [PERSON] . З огляду на наведене позивач не довів вину відповідача належними, достовірними, достатніми доказами, не довів наявність збитків. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна адресна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Суд не встановив, а позивач відповідно не довів, що відповідач діяла недобросовісно. Судом не встановлено також і рахункової помилки з боку юридичної особи, яка виплатила грошові кошти. Позивачем грошові кошти сплачені у добровільному порядку, а отже, поверненню не підлягають. Відтак, суд приходить до висновку, що з наведених підстав у задоволенні позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed