Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

24 травня 2022 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивачка вказує, що відповідач, її донька. [INFO] вона народила сина, [PERSON] . В шлюбі її донька не перебувала. З часу народження та по теперішній час онук проживає разом із позивачем. Відповідач періодично з`являється вдома на деякий час та знову зникає. Остання має схильність до вживання алкогольних напоїв, останній раз з`являлась вдома майже рік тому. Під час останньої розмови повідомила, що вихованням та утриманням дитини займатись не має намірів. На разі дитині виповнилось 15 років. В нього відсутній паспорт громадянина України через безвідповідальність відповідача. На протязі всього часу, відповідач жодного разу не допомагала фінансово утримувати та забезпечувати усім необхідним дитину. Позивач влаштувала онука до дошкільного навчального закладу, згодом і до школи. Купувала за власний кошт шкільне приладдя та одяг. Від дня народження і до цього часу позивач піклується про онука. Відповідач на протязі 15 років не виявляла щодо дитини батьківської уваги та турботи взагалі, жодним чином не спілкується з дитиною. Адресу свого мешкання відповідач не повідомляє. Зараз онук є учнем Криворізької гімназії №109 «ТЕМП». Фактично всі обов`язки по вихованню та забезпеченню [PERSON] взяла на себе його бабуся. За вищевказаних підстав позивач звернулася з вищевказаним позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно ухвалою суду витребувано від з Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для з`ясування питання на яких підставах внесено відомості про батька дитини неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20 липня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що [INFO] її донька народила сина - [PERSON] , вона є одинокою матір`ю. На протязі усього часу мати дитини, вихованням сина не займалася. Повідомила, що займатись вихованням та утриманням дитини не має намірів та залишила онука повністю на її забезпечення та виховання. Участі в вихованні сина не приймає. Заінтересована особа неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що він проживає разом зі своєю бабусею, оскільки його мати з ними не живе. Останній раз бачився з нею рік назад. Підтримує позов бабусі, щодо позбавлення його матері батьківських прав. Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи виконкому Саксаганської районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи без її участі. До матеріалів справи долучила висновок органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, думку неповнолітнього [PERSON] , повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у доньки позивачки народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складений відповідний актовий запис №816 (а.с.13). В шлюбі відповідачка не перебувала, тож реєстрація проведена згідно ч. 1 ст. 135 СК України, а саме за вказівкою матері. На виконання ухвали суду від 16.05.2023 на адресу суду 19.06.2023 від Тернівського відділу РАЦС надійшов повний витяг про народження №00039989633 від 07.06.2023, актовий запис №816 від 22.11.2006, складений Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на [PERSON] , [INFO] (а.с.39-40). В судовому засіданні становлено, відповідачка з дитиною разом не проживає. Як вказала позивач в судовому засіданні, відповідач [PERSON] повідомила, що займатись вихованням та утриманням дитини не має намірів та залишила онука повністю на її забезпечення та виховання. Факт проживання неповнолітньої дитини разом з позивачкою підтверджується актом від сусідів від 10.03.2022 (а.с.15). Дитина є учнем Криворізької гімназії №109 «ТЕМП». Відповідно до характеристики вказаного закладу, встановлено, що позивач [PERSON] є бабусею учня 9 класу [PERSON] . Мати дитини є рідною донькою [PERSON] . Мати дитини не приділяє сину належної уваги. Не займається його вихованням в системі. Фактично всі обов`язки по вихованню та забезпеченню дитини взяла на себе його бабуся. Остання регулярно цікавиться шкільними справами дитини, контролює поведінку та відвідування дитиною школи, за можливістю відвідує батьківські збори, регулярно спілкується с класним керівником. [PERSON] з повагою ставиться до бабусі (а.с.19). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що маму майже не бачить і не спілкується з нею, вона його вихованням та утриманням не займається. Не заперечував проти позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради виконавчого комітету було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розглянувши матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього [PERSON] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, повідомляють наступне. За інформацією комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5»КМР дитина [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею. Декларацію на медичне обслуговування дитини мати не укладала, проте, дитина епізодично спостерігалася у лікар педіатра без декларування. З дитиною до амбулаторії спочатку приходила мати, а згодом бабуся. На теперішній час укласти декларацію на медичне обслуговування неможливо, оскільки [PERSON] досяг 16-річного віку та у нього відсутній паспорт громадянина України. Останнє звернення за медичною допомогою відбулося у січні 2023 року. На прийомі дитина було в супроводі матері та бабусі. За інформацією Криворізької гімназії «ТЕМП» №109 КМР [PERSON] не приділяє сину належної уваги. Фактично всі обов`язки по вихованню та забезпеченню [PERSON] взяла на себе бабуся. Враховуючи викладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків, у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , покладаються на розсуд суду (а.с.49-53). На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого неповнолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення ним повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь майбутнього опікуна (піклувальника) в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2022 року до його повноліття. Відповідно до п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачує судовий збір за подання позову до суду, оскільки позов подано на захист прав та інтересів малолітньої особи, а тому суд,

Outcome: approved