Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені якої діє адвокат Квятковський Д.В. звернулися з позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ майна. Просить суд винести рішення, яким: визнати спільним майном подружжя [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , автомобіль марки «АUDI 80» 2019 року випуску, який, згідно відповіді територіального сервісного центру МВС №6145 від 30.03.2022 року №31/19/5/К-4а/з, зареєстрований за [PERSON] , [INFO] ; припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на автомобіль марки «АUDI 80» 2019 року випуску, та виділити вказаний автомобіль [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки «АUDI 80» 2019 року випуску в сумі 36570,00 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.06.2019 року сторони уклали шлюб, який був розірваний рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2021 року (справа № 596/1374/21). Перебуваючи у шлюбі, подружжя спільно за спільні весільні кошти, 27 вересня 2019 року придбали для сім`ї автомобіль АUDI 80 1990 року випуску, який був оформлений на ім`я відповідача. Після припинення стосунків між сторонами, вже більше року відповідач повністю володіє та розпоряджається спільним автомобілем. Таким чином спірний транспортний засіб фактично перебуває в особистому користуванні відповідача. Станом на сьогодні сторони не можуть добровільно поділити чи вирішити питання спільного користування майном. Позивачка не може користуватись чи іншим чином мати доступ до свого майна, у зв`язку з чим змушена звертатися до суду. Щодо вартості спірного майна, то позивачка не має реального доступу до авто та немає змоги провести оцінку спірного майна, тому використовує інформацію із засобів масової інформації з оголошеннями про продаж аналогічних автомобілів. На підставі моніторингу цін на аналогічні авто на сайті https://auto.ria.com нею здійснено розрахунок вартості спірного авто, яка орієнтовно складає 2000 $ (73 140 грн. гривень). Ухвалою судді від 22.05.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Квятковський Дмитро Васильович до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя, стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя, припинення права спільної сумісної власності подружжя. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.07.2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області (смт.Гусятин, пр.Героїв Майдану, буд.7). В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Квятковський Д.Б.. підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду за місцем його реєстрації, що підтверджується документально. (а.с.45, 48, 49). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного. Як встановлено, сторони з 08 червня 2019 року до 22 жовтня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. (а.с.10). До жовтня 2021 року сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, отримували доходи та заощаджували гроші, зокрема для придбання автомобіля. (а.с.10). 27.09.2019 року сторони придбали автомобіль марки «АUDI 80», 1990 року випуску, який зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №6145/2019/1691436 від 27.09.2019 року за [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються інформацією територіального сервісного центру МВС №6145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 30.03.2023 року №31/19/5/К-4а/з, від 25.07.2023 року №31/19/5/К-11а/з. (а.с.9,) Як встановлено, зазначене майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] , який цим майном користується. Як встановлено, вартість спірного майна стороною позивача доводиться поясненнями позивача [PERSON] , яка підтвердила купівлю-продаж автомобіля в 2019 році, який є спільним майном подружжя за ціною 2000 доларів США, а також даними сайту «Авторіа». Відповідно до частин 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Стороною відповідача з приводу оспорювання вартості автомобіля не надано жодних заперечень чи заяв. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни). За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Враховуючи, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя, знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] , а позивачка [PERSON] згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8лютого 2022року у справі №209/3085/20 (провадження №14-182цс2) вказала, що вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Крім того, ВПВС констатувала, що внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Тому окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. А тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги. Відносно судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № 12-1684038/1/С від 12.04.2023. (а.с.19). На підставі наведеного, слід стягнути з [PERSON] користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial