Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21.04.2012 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Протягом останніх трьох років сторони проживали в різних кімнатах, як сусіди. Спроби поновити подружнє життя результатів не дали та наразі сторони проживають окремо. Через перебування позивача за межами України розірвання шлюбу через РАЦС є неможливим. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, оскільки вона бажає бути неодруженою аби створити нові стосунки та не мати будь яких прав та обов`язків з відповідачем, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви просила провести розгляд справи у її відсутність. Крім того, представник позивача за ордером - адвокат Долобовська А.В. засобами поштового зв`язку надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник за ордером - адвокат Пантюхов В.С. через канцелярію суду подав заяву згідно якої відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2012 року, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 113. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважають, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved