Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 02.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1949, а доньку [PERSON] , [INFO] залишити на утримання батькові [PERSON] . При розірванні шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2013 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилися двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Однак, незважаючи на те, що між ними укладено шлюб, подружнє життя у них не склалося. У них різні характери, різні погляди на життя і по цій причині виникають непорозуміння. Узв`язку з повномасштабним вторгненням рф позивачка з сином переїхала проживати на Західну Україну , а відповідач з дочкою залишився проживати у м. Харкові. На даний час вони не підтримують жодних стосунків, притаманних подружжю, кожен живе своїм життям. Фактично їх шлюб розпався. Примирення між ними не можливе, а продовження шлюбних відносин буде суперечити її інтересам. 11.09.2023 позивачка подала до суду заяву, згідно з якою просить долучити до матеріалів справи договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 08.09.2023. [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. Розгляд справи просить проводити без його участі. Просить залишити йому на самостійне виховання та утримання дочку [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду від 18.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 11.09.2023 позивачка подала до суду заяву про визнання позову та договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 08.09.2023 (а.с. 17-19). 30.08.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. Розгляд справи просить проводити без його участі. (а.с. 20). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 02.11.2013, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1949 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилися діти донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.04.2014 та серії [NUMBER] від 19.10.2015 (а.с. 5, 6). Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 08.09.2023 визначено місце проживання, самостійне виховання та утримання дитини повністю покладається на батька - [PERSON] (а.с. 18-19). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між сторонами, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне вказану позовну вимогу задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в своїй заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити « [PERSON] ». Щодо позовної вимоги про залишення йому на самостійне виховання та утримання дочки [PERSON] [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З огляду на викладене, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання їхньої дитини, а тому суд вважає за можливе малолітню доньку сторін залишити проживати разом із батьком. Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved