Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

12.10.2002 [PERSON] та [PERSON] у ВРАГС Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис №737, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та відповіддю Індустріального ВДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) від 02.05.2023 №729/31.2.5-31. Прізвище після одруження чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». При цьому з відповіді Індустріального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 12.07.2023 судом встановлено, що [PERSON] була документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] лише 12.04.2005, який виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у зв`язку зі зміною прізвища з « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що [PERSON] , в порушення п.4.27 розділу 4 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом №52/5 Міністерства юстиції України від 18.10.2000 (діяли на час виникнення спірних правовідносин), не обміняла в місячний строк паспорт у зв`язку зі зміною прізвища при вступі в шлюб. 18.03.2003 [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2003 посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської ДНК Драпатою О.М. за реєстровим №3-1620, набула права власності на квартиру [ADDRESS] . Приписами ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що майно, нажите подружжям а час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відтак судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , була придбана [PERSON] у шлюбі з [PERSON] , а отже у відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27.03.2012. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише її чоловік [PERSON] , оскільки 12.09.2012 звернувся з заявою про прийняття спадщини до Шостої дніпропетровської ДНК, що зберігається у спадковій справі № 718/2012. Спадкова справа не містить свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] , а отже свої спадкові права він не оформив. Приписами ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. (ч.1 ст.1235 ЦК України) 12.09.2012 [PERSON] склав заповіт у якому на випадок своєї смерті розпорядився, що все його рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде мати право, права та обов`язки, що належать йому на момент складання заповіту, а також права та обов`язки, що будуть належати йому на день смерті, він заповідає [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської ДНК Леон І.О. за реєстровим №5-803. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з - на частки садового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0571 га, № [NUMBER] у СТ «Лотос», Слобожанської селищної ради, Дніпровського району; частки грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк», та квартири [ADDRESS] (1/2 частка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2003, а прийнята у спадщину після смерті дружини [PERSON] , але не оформлена). [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . З наданих суду доказів не встановлено осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] у відповідності до ст.1244 ЦК України. 13.07.2015 [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до Шостої дніпропетровської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (заява №1099 від 13.07.2015 зберігається у спадковій справі №413/2015). 22.07.2021 [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку садового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0571 га, № [NUMBER] у СТ «Лотос», Слобожанської селищної ради, Дніпровського району; частку грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк». У той же час, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2021, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] [PERSON] відмовлено з тих підстав, що нотаріусу не надані документи, які підтверджують зміну прізвища [PERSON] у період з 12.10.2022 по 18.03.2003 на « [PERSON] », тобто відсутні документи, що підтверджують, що померла [PERSON] та [PERSON] , на ім`я якої посвідчено договір купівлі-продажу, є однією особою. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус послався на ст.69 ЗУ «Про нотаріат» та п. п. 4.14, 4.15, 4.18 п.4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, яким передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В даній справі судом встановлено, що позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, але оформити свої спадкові права в позасудовому порядку можливості не має, так як нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують, що померла [PERSON] та [PERSON] , на ім`я якої посвідчено договір купівлі-продажу, є однією особою. Однак, як встановлено судом, [PERSON] була документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] лише 12.04.2005, який виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у зв`язку зі зміною прізвища з « [PERSON] », тобто [PERSON] та [PERSON] є однією особою. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Враховуючи викладене, доводи позивача про визнання за нею, як спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , права на власності на квартиру [ADDRESS] є обгрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved