Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку із продовженням навчання. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.09.2023 позовні вимоги задоволено повністю. 19.09.2023 представник позивача адвокат Данищук В.В. подав клопотання в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Для вирішення заявленого клопотання судом на 05.10.2023 о 10 год. 30 хв., призначалося судове засідання, а також встановлювався представнику позивача строк для подання доказів щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 21.09.2023 від представника позивача адвоката Данищука В.В. до суду надійшла заява про відшкодування судових витрат, до якої додано докази сплати таких витрат. У судове засідання позивач [PERSON] та її предствник адвокат Данищук В.В. не з`явилися, заздалегідь подали через канцелярію письмову заяву, в якій клопотали провести розгляд питання про розподіл судових витрат без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового розглдяу повідомлений належним чином. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали заяви, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2023 Заставнівським районним судом Чернівецької області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку із продовженням навчання. До ухвалення рішення по справі, а саме 19.09.2023 через канцелярію суду представник позивача адвокат Данищук В.В. подав клопотання про наявність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та повідомив, що докази, які підтверджують зазначені витрати, будуть надані суду у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 21.09.2023 представником позивача адвокатом Данищуком В.В. на підтвердження понесених позивачкем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 12.06.2023; - додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 12.06.2023 Акт приймання-передачі наданих послуг; - квитанцію про отримання коштів від [PERSON] в сумі 5000 грн.; - квитанцію про направлення відповідачу копії заяви про відшкодування судових витрат з описорм вкладення. Таким чином, представником позивача своєчасно подано заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України та своєчасно надано суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до норм статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як встановлено у справі, перед зверненням до суду позивач [PERSON] 12.06.2023 уклала із адвокатом Данищуком В.В. договір про надання правової допомоги (далі по тексту - Договір) (а.с.93). У відповідності до п.1.1 Договору, адвокат Данищук В.В. взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу замовнику [PERSON] у справі про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а Замовник зобов`язався оплатити замовлення в порядку та в строки обумовлені Сторонами. Відповідно до п.3.1 3.3 Договору, правову допомогу, передбачену в п.2.1 Договору Адвокат надає Замовнику, а Замовник оплачує гонорар відповідно до домовленості. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Замовник. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Для підтвердження своїх повноважень в судовому процесі представник позивача адвокат Данищук В.В. надав суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1064893 від 30.06.2023 (а.с.30). У поданому представником позивача акті приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2023 відображено склад і обсяг правової допомоги, а саме: первинна консультація, роз`яснення норм чинного законодавства, підготовка договору про надання правової допомоги (30 хв), вартістю 500 грн; ознайомлення з матеріалами справи (1 год), вартістю 1000 грн; складання позовної заяви (фіксована сума), вартістю 300 грн; підготовка копій додатків до позовної заяви у відповідності до кількості сторін у справі (30 хв), вартістю 500 грн. Загальна вартість послуг склала 5000 гривень. Копія квитанції про отримання коштів за послуги підтверджує сплату клієнткою [PERSON] на користь адвоката Данищука В.В. гонорару за надані послуги правничої допомоги в розмірі 5000 грн (а.с.95). Як встановлено судом за змістом поданих документів усі надані послуги представником позивача в частині надання професійної правової допомоги стосувались розгляду однієї справи № 716/1109/23, яка розглядалась Заставнівським районним судом Чернівецької області за однією позовною заявою [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку із продовженням навчання. На думку суду, вид та характер правничої допомоги, що відображений в акті приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2023, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з даною справою, була необхідною для здійснення у ній провадження, а тому є обґрунтованою. Надані позивачем докази відповідають вимогам частини 2, 3 статті 137 ЦПК та є достатньою підставою для розподілу цих витрат за правилами частини 2 статті 141 ЦПК. З аргументованими запереченнями щодо співмірності судових витрат, або клопотаннями про їх зменшення (частини 5,6 статті 137 ЦПК) позивач до суду не звертався. Поряд з цим встановлено, що при зверненні до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину позивачка суовий збір не сплачувала, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є такою, що звільнена від його сплати. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписами п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684 грн. Отже, розмір суми судового збору за вимогу про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, який підлягає до сплати, становить 2 684 грн х 0,4 = 1073,6 грн. За таких обставин, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073,6 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved