Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Посилається в позові на те, що 30 листопада 1982 року її батькові - [PERSON] . Виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів було видано ордер серія Б за №11625 на право зайняття ним та сім`єю з чотирьох осіб трикімнатної квартири, загальною площею 42,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї на час видачі ордеру складав: [PERSON] - батько, [PERSON] - матір, [PERSON] - син та [PERSON] - дочка (позивач). У 1989 році [PERSON] одружився з [PERSON] , у 1988 році у них народився син - [PERSON] . В квартирі за адресою: [ADDRESS] , родина брата - [PERSON] ніколи не проживала оскільки проживали в квартирі у матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, таким чином [PERSON] не є членом її сім`ї. 15 серпня 2017 року відповідно до розпорядження №422 Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації було внесено зміни до договору найму ізольованої трикімнатної квартири [ADDRESS] та укладено з нею договір найму у складі наступної сімї: [PERSON] - її мати, [PERSON] - її чоловік, [PERSON] - її син, [PERSON] - дружина її брата та [PERSON] - її плимінник. Зазначає, що відповідачі ніколи не проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 22 червня 2021 року. Перешкод у проживанні відповідачам ніхто не чинив, вони не проживають у спірній квартирі за власним бажанням, участі в утриманні квартири не приймають. Посилається, що в квартирі не встановлено газових лічільників, в зв`язку з чим вона змушена сплачувати за споживання побутового газу з розрахунку на кількість зареєстрованих в квартирі осіб, а також здійснює надмірну оплату за утримання будинку та прибудинкової території також, що призводить до фінансового навантаження та порушує її права. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням керівника апарату суду від 25.10.2021 року №1529 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із відпусткою судді Кирильчук І.А. тривалістю 126 календарних днів, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 26.10.2021 року, вказана справа розподілена судді Машкевич К.В. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам та 3-м особам копію позовної заяви з додатками. Конверти з документами, що направлялися відповідачам та 3-м особам, повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення про відсутність відповідачів за вказаною в позові адресою та за терміном зберігання. / а.с. 113-120, 147-152, 161-165, / Відповідачам був наданий строк для надання відзиву, 3-м особам для надання пояснень. На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали. 3-і особи пояснень на позов також не подали. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином. 3-ті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідачів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР). У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до Ордера №11625 виданого Виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів на право зайняття [PERSON] разом з сім`єю з чотирьох осіб трикімнатної квартири, загальною площею 42,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї на час видачі ордеру складав: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] - дочка. Також встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . З довідки форма №3 від 01.10.2016 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що відповідачі були зареєстровано у вказаній квартирі з 22 червня 1995 року. Відповідно до витягу з ропорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації №422 від 15.08.2017 року «Про зміну договору найму» вбачається, що [PERSON] , яка родиною з шести осіб (вона, мати, чоловік, син, дружєина брата, племінник) мешкає в трикімнатній ізольованій квартирі [ADDRESS] , з померлого батька [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 20.05.2008). Звертаючись до суду, позивач зазначила, що відповідачі в квартирі не проживали, постійно проживали в квартирі матері відповідача [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються актом мешканців будинку про непроживання відповідачів за місцем реєстрації більше 10 років, засвідченого майстром ЖЕД-107 КП «Керуюча команія з ослуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва». В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає родину позивача з 1982 року. Федір- брат позивачки помер давно, за життя інколи приходив до батьків. Відповідачів у справі ніколи не бачила. В квартирі проживає мати позивача, позивач, її чоловік та її син. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що родину позивача знають з 1982 року. Відповідачі ніколи не проживали в квартирі, їх вони не бачили. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Тобто, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців. З цього випливає, що законом на позивача покладається обов`язок доказування факту непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. В свою чергу відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідачі ніколи не проживали в спірній квартирі, перешкод у користуванні нею їм ніхто не чинив, наміру повернутися в квартиру вони не проявляли і не проявляють, оскільки обрали постійним місцем проживання за адресою проживання матері відповідачки, на даний час вона не знає місце фактичного проживання відповідачів. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При цьому відповідачі неподавши відзиву, обставини справи не спростували. З урахуванням цього суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Виходячи з викладеного вище, відсутність відповідачів у спірному житловому приміщенні понад встановлений законом строк, суд приходить до висновку про обгрунтовність вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved