Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить зазначений будинок, в якому окрім неї зареєстрований її колишній чоловік (відповідач по справі) та син. Шлюб між сторонами розірвано у 2014 році після чого відповідач, [PERSON] переїхав на інше постійне місце проживання і за вказаною адресою не проживає більше трьох років. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. У період з серпня 2019 року по 10.02.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою суду від 16.02.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.07.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідач станом на час розгляду справи до суду не з`явився, бажання брати участь у судових засіданнях не виявив, правом на подання відзиву не скористався. Позивачем до суду подана заява, у якій [PERSON] просить провести розгляд справи за його відсутності. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та відсутності заперечень проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Місце проживання [PERSON] зареєстровано в будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №2300321 від 19.04.2006 року договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] (ІДН [NUMBER] ), засвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 19.04.2006 року - зареєстровано за номером 1262377. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації №10517321 від 28.04.2006 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 08.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб за №559, після якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №279241190 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Отже, судом встановлено, відповідач [PERSON] не проживає у означеному будинку з 2017 року. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved