Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

19 січня 2023 року представник позивача - адвокат Хадускін В.А. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса (безпідставно набутих коштів) в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 6516,02 грн. судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,0 грн. В обгрунтування вимог зазначає, що 10 листопада 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу. Київської області Канцелалом Олександром Олександровичем, на підставі виконавчого напису №205972 від 22 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, відкрито виконавче провадження №6745930 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердик Капітал 47445,08 грн. В ході зазначеного виконавчого провадження з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» стягнуто 6516 грн. 02 копійки, що підтверджується довідкою ТОВ «Сандора» від 07 листопада 2022 року, платіжною вимогою від 10 листопада 2022 року та постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2022 року. В подальшому, рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у справі №366/41/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 205972, вчинений 22 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. На підставі даного рішення суд виконавче провадження №67459302 від 04 листопада 2022 року закінчено, а тому стягнуті в межах виконавчого провадження кошти повинні бути повернуті позивачу. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 20 січня 2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Звернувся до суду з відзивом на позовну заяву. В ухвалі суду про відкриття провадження відповідачу був встановлений 15-денний строк, з дня вручення ухвали, для надіслання суду відзиву на позовну заяву з усіма письмовими та електронними доказами (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також роз`яснено, що у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» отримав копію позовної заяви з додатками 14 лютого 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа ( [PERSON] ). Проте, відзив на позов представником відповідача було направлено до суду засобами поштового зв`язку лише 18 вересня 2023 року, що підтверджується штемпелем канцелярії суду. При цьому, клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку на подання відзиву в порядку ч.2 ст.127\~ЦПК України відповідач суду не заявив, про поважність причин пропуску такого строку не повідомив. А тому, відповідно до приписів ч.8 ст.178 ЦПК України, суд розглядає справу без урахування відзиву за наявними у справі матеріалами. Треті особа у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис за № 205972 від 22.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500940817 від 19.05.2014 року у сумі 47445 грн. 08 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем від 10.11.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67459302; постановою від 26.11.2021 року було звернуто стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. На підставі ВП №67459302 від 26 листопада 2021 року із заробітної плати [PERSON] на користь було стягнуто борг загальною сумою 6516,03 грн. що підтверджується довідкою СА000000186 від 7 листопада 2022 року ТОВ «Сандора», та платіжним дорученням від 10 січня 2022 року, з якого убачається, що із заробітної платні [PERSON] за грудень 2021 року стягнуто 6516,03 грн. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 19 вересня 2022 року, позов [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоревича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, - задоволено. Визнано таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис № 205972, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500940817 від 19.05.2014 року у сумі 47445 грн. 08 коп. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2\~статті 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Частиною 1\~ст. 1213 ЦК України\~визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем\~ТОВ Вердикт Капітал» суми у розмірі 6516,03 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. З огляду на те, що відповідач з суми 6516,03 грн отримав лише 5621,85 грн. то саме ця сума може бути стягнути з нього як така, що утримується безпідставно. У випадку, якщо у [PERSON] дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні №67459302. Решту від стягнутої суми отримала приватний виконавець, а тому така різниця не може бути стягнута з відповідача. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позов [PERSON] задоволено частково, витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (5621,85/6516,03) х 1073,60 = 926,27 грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги №б/н від 20 грудня 2022 року з додатком №б/н до нього, акт прийому передачі юридичних послуг, платіжну інструкцію №41699737 від 22 грудня 2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 20 грудня 2022 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, що підтверджується матеріалами справи. Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial