Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

04.09.2023 р. представник позивача звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2018 р., мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом представник просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття. Ухвалою від 08.09.2023 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 04.10.2023 р. Представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджуються з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу не відповідає інтересам [PERSON] , і дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Наведене вище свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі, заявленому позивачем. [PERSON] , як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1073,60 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved