Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Дніпровський державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання. В позові зазначено, що 01 вересня 2009 року між ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», який було перейменовано у Дніпровський державний медичний університет, та відповідачкою було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 109. Відповідно до умов угоди позивач взяв на себе зобов`язання забезпечити студентові якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, а відповідачка повинна була оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Після закінчення навчального закладу відповідачка при розподілі одержала направлення на роботу до КЗ «Дніпровський ЦПМСД № 10», але за місцем розподілу без поважних причин не прибула, до роботи за направленням не приступила. Загальний розмір понесених позивачем витрат на навчання відповідачки за рахунок коштів державного бюджету України становить 160716 гривень 46 копійок, зазначені витрати до тепер відповідачкою не відшкодовані. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь витрат на навчання у розмірі 160716 гривень 46 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2410 гривень 75 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2021 року передано цивільну справу на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у цій справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин такої неявки та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно з угодою про підготовку фахівців з вищою освітою № 109 від 01 вересня 2009 року, між ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», який було перейменовано у Дніпровський державний медичний університет, та відповідачкою було укладено цю угоду. В угоді зазначено, що навчальний заклад зобов`язується забезпечити студентові якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, а студент відповідачка зобов`язується оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Згідно з наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 500-ОС від 10 серпня 2009 року, [PERSON] було зараховано на перший курс до навчального закладу. Згідно з наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 728-ОС від 01 вересня 2014 року, [PERSON] , студентці 6 курсу 4 групи 12 десятка (лікувальна справа, 11 семестр 2014/2015 н.р.), яка навчається за держбюджетом, було внесено зміни в особисту справу і всю залікову документацію на прізвище [PERSON] і надалі вважати її по академії [PERSON] .. Згідно з наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 527-ОС від 23 червня 2018 року, [PERSON] було присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, присвоєно професійну кваліфікацію, видано документ про вищу освіту та відраховано з числа студентів навчального закладу 30 червня 2018 року у зв`язку із завершенням навчання за освітньо-професійною програмою. Згідно з направленням на роботу № 43 від 16 травня 2018 року, відповідачку було направлено на роботу до КЗ «Дніпровський ЦПМСД № 10» для роботи на посаді лікаря-лаборанта, дата прибуття 01 серпня 2018 року. Згідно зі списком працевлаштування персонально кожного випускника ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», відповідачка отримала направлення на роботу до КЗ «Дніпровський ЦПМСД № 10» 04 липня 2018 року. Згідно з повідомленням Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12 жовтня 2018 року, випускниця ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , яка згідно з державним розподілом була направлена на роботу до КЗ «Дніпровський ЦПМСД № 10», у 2018 році не приступила до проходження інтернатури та до роботи для обов`язкового відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури. Згідно з претензією від 22 жовтня 2019 року, відповідачку було повідомлено про необхідність сплати заборгованості по витратам на навчання в розмірі 160716 гривень 46 копійок. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Судом встановлено, що 01 вересня 2009 року між ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», який було перейменовано у Дніпровський державний медичний університет, та відповідачкою було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 109. При укладенні угоди відповідачка взяла на себе зобов`язання оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. На виконання угоди позивач зарахував відповідачку до навчального закладу на перший курс денної форми навчання за спеціальністю «Лікувальна справа», за бюджетною формою навчання державним замовленням, з 01 вересня 2009 року. В подальшому, 23 червня 2018 року відповідачка закінчила повний курс навчання, їй було присуджено відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, присвоєно професійну кваліфікацію та видано документ про вищу освіту. А 04 липня 2018 року відповідачка отримала направлення на роботу до державного сектору, а саме до КЗ «Дніпровський ЦПМСД № 10». Тобто, вбачається, що позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачкою за угодою. Однак, відповідачка за місцем розподілу на роботу без поважних причин не прибула, до роботи та проходження інтернатури не приступила. Оте, в порушення умов угоди, відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо відпрацювання за місцем направлення не менше трьох років, що відповідно до вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язань. Розмір понесених позивачем витрат на навчання відповідачки за рахунок коштів державного бюджету України становить 160716 гривень 46 копійок. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком розміру витрат на навчання, який був наданий позивачем. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачка порушила умови угоди, взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача зазначену суму витрат на навчання. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на навчання у розмірі 160716 гривень 46 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2410 гривень 75 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved