Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять суд визнати дійсним договір обміну нерухомого майна, зареєстрований Товарною біржею «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за №81 від 06.07.1998 року, за умовами якого [PERSON] , за життя [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм квартиру загальною площею 62,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , на належну [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах на той час неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак на даний час з`ясувалось, що згідно діючого законодавства договір обміну нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між позивачами та відповідачами була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови та відбулось повне виконання договору, у зв`язку з чим позивачі вражають, що є підстави для визнання цього Договору дійсним, однак у досудовому порядку врегулювати дане питання вони позбавлені такої можливості. Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2023 року зазначена позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 05 вересня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить їх задовольнити. 06 вересня 2023 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , кожного окремо, надійшли письмові заяви, в яких вони також зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] своїм правом не скористались - відзив на позовну заяву до суду не надала. Третя особа, яка також належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористалась - відзив на позовну заяву до суду не надала. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотання учасників провадження про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, 06 липня 1998 року на Товарній біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» було зареєстровано за №81 договір обміну нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] , за життя [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм квартиру загальною площею 62,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , на належну [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах на той час неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12,14,15). Разом з тим, згідно реєстраційного посвідчення, виданого за підписом начальника Криворізького бюро технічної інвентаризації, 20 липня 1998 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі зазначеного вище договору обміну від 06.07.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за №81, і записана в реєстровій книзі №122П сторінка №409 запис №409 (а.с.16). Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~(2004 року)\~Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами\~ЦК УРСР. Згідно\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) (чинного на момент укладення Договору, дійсність якого мають намір підтвердити позивачі), договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст. 241 ЦК УРСР за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Статтею 242 ЦК УРСР встановлено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до\~ст.\~227\~ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції чинній на момент укладення Договору) зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачам, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим, відповідно до ч. 2\~ст.\~220\~ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Так, матеріали справи не містять спростування тверджень позивачів, що сторони Договору домовились щодо усіх істотних його умов та відбулось повне виконання Договору кожною із сторін. Разом з тим, суд враховує, що ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та в матеріалах справи наявні заяви від відповідачів про визнання позову, які не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Між тим, на даний час відсутня можливість нотаріального посвідчення Договору, що в сукупності з вищевикладеним визначає доцільність звернення позивачів з вимогою про визнання угоди дійсною. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved