Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У червні 2021 року представник Київського міського центру зайнятості звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 27.11.2019 звернувся до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, вказавши, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно та пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено. Наказом від 27.11.2019 №НТ191127 відповідно до ст. 43 Закону № 5067-VI відповідачу надано статус безробітного з 27.11.2019. Згідно наказу від 04.12.2019 №НТ191204 застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до ч.1,3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону № 1533-ІІІ відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 04.12.2019. Наказом Дарницької РФ КМЦЗ від 11.11.2020 №НТ 201111 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію відповідача як безробітного у зв`язку з поданням безробітним письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного. В результаті здійснення обміну інформацією з Пенсійним фондом України та проведенням звірки з`ясовано, що [PERSON] призначена пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ "Про прокуратуру" з 23.04.2020 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/20. За результатом встановлення вказаних обставин позивачем складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №2989 від 15.12.2020. Отже, відповідач не повідомив Дарницьку РФ КМЦЗ про призначення йому з 23.04.2020 пенсії за вислугу років, відтак не належав до числа безробітних осіб та не мав права на отримання допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим позивачем 17.12.2020 видано наказ №67/263-02/20, згідно з яким прийнято рішення щодо повернення [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 23.04.2020 по 20.10.2020 у розмірі 51091, 81 грн. Відповідачу надіслано лист-повідомлення від 17.12.2020 за вих. №263.5-6637/20 про необхідність повернути в добровільному порядку суму нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, однак, відповідач кошти не повернув. Позивач просить суд позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 51091, 81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2021 відкрито провадження у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2021 справу № 753/12243/21 за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів передано на розгляд за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.06.2022 матеріали цивільної справи №753/12243/21 за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів направлено за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Постановою Полтавського апеляційного суду від 16.03.2023 ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.06.2022 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 прийнято до провадження цивільну справу №753/12243/21 за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просить суд відмовити у задоволенні позову Київського міського центру зайнятості про стягнення коштів з огляду на відсутність доказів на підтвердження недобросовісності дій відповідача при одержанні допомоги по безробіттю. Так, 27.11.2019 він звернувся до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, який отримав з 04.12.2019 та йому призначена допомога по безробіттю, яка виплачувалась до 21.10.2020. У подальшому, 23.04.2020 відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру та у призначенні пенсії йому відмовлено, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, а також зобов`язання призначити пенсію. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/20 позов задоволено, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1497 від 27.04.2020 скасовано, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити [PERSON] пенсію за вислугу років з 23.04.2020. Вказане рішення оскаржувалось пенсійним органом та ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу повернуто скаржнику. Виконавчий лист по вказаній адміністративній справі отримано [PERSON] 17.09.2020, а з жовтня 2020 йому розпочато виплату пенсії, у зв`язку з чим він звернувся до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про припинення виплати допомоги по безробіттю та у зв`язку з початком виплати пенсії з жовтня 2020. Тобто, виплата допомоги по безробіттю припинилась з 21.10.2020 на підставі його особистої заяви, до того часу він не мав іншого джерела доходів, пенсійні виплати не отримував через невизнання пенсійним органом права відповідача на пенсійне забезпечення. Крім того, позивачем не доведено факту недобросовісності з боку відповідача. Представник позивача Київського міського центру зайнятості подав до суду відповідь на відзив, згідно якого наголошує, що відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, при цьому, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про отримання пенсії за вислугу років. Вже 12.06.2020, тобто у день ухвалення Харківським окружним адміністративним судом рішення по справі за позовом [PERSON] , останній знав про призначення йому пенсії та свідомо приховав зазначені відомості, продовжуючи перебувати на обліку як безробітний до 21.10.2020. На підставі наведеного, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, згідно якого вказує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду хоча і було проголошене 12.06.2020, однак набрало законної сили 07.09.2020, а виконавчий лист було отримано 17.09.2020. Вважає, що реєстрація його як безробітного, а також виплата допомоги по безробіттю припинилася внаслідок подання ним особисто письмової заяви. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача \~Київського міського\~центру зайнятості в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також проводити судовий розгляд за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. \~ \~ \~ \~27.11.2019 [PERSON] звернувся до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного відповідно до Закону України Про зайнятість населення, вказавши, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено, не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною з інвалідністю; особою з інвалідністю 1 групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Крім того, вказав, що не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства та не навчається на денній (очній) формі навчання. Ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України\~Про зайнятість\~населення та Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття (а. с. 8). \~ \~ \~ \~Того ж дня, 27.11.2019 [PERSON] подав заяву про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, зазначивши, що ознайомлений з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а. с. 9). Згідно наказу Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 27.11.2019 №НТ191127 у відповідності до ст. 43 Закону України Про зайнятість населення [PERSON] надано статус безробітного з 27.11.2019 (а. с. 11). Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 04.12.2019 №НТ191204 застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття [PERSON] призначено допомогу по безробіттю з 04.12.2019 (а. с. 11). Згідно з наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 11.11.2020 №НТ 201111 [PERSON] припинено з 21.10.2020 виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію відповідача як безробітного у зв`язку з поданням безробітним письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного (а. с. 11). \~ \~ \~ \~Як вбачається з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття №2989 від 15.12.2020, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку достовірності даних щодо призначення пенсії за вислугу років [PERSON] та встановлено, що [PERSON] призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 23.04.2020 (а. с. 12). \~ \~ \~ \~Також матеріали справи містять копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на адресу Дарницької філії Київського міського центру зайнятості від 18.11.2020, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі № 520/5989/20 з 23.04.2020 (а. с. 13). Дарницькою районною філією Київського міського центру зайнятості 15.12.2020 складено довідку-розрахунок №469 надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття, згідно якої сума коштів, що підлягає поверненню [PERSON] за період з 23.04.2020 по 20.10.2020 складає 51091, 81 грн. (а. с. 14). Згідно наказу Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 17.12.2020 №67/263-02/20 у відповідності до п. 1 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та акту №2989 від 15.12.2020 [PERSON] необхідно повернути суму одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 51091, 81 грн. за період з 23.04.2020 по 20.10.2020 (а. с. 15). \~ \~ \~ \~Окрім того, Дарницькою районною філією Київського міського центру зайнятості надіслано [PERSON] лист-повідомлення від 17.12.2020 за вих. №263.5-6637/20, у якому наголошено про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття (а. с. 16). На теперішній час вказана сума не повернута відповідачем; даний факт сторонами не заперечується. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення, безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 7 частини першої наведеної статті передбачено, що зайнятість це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Умови виплати допомоги по безробіттю, що визначені ст. 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) закінчення строку її виплати; 2) припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України Про зайнятість населення. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Тобто, Закон на час виникнення спірних відносин та на теперішній час встановлює обов`язок для застрахованої особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, у разі настання саме обставин, а не у разі надходження інших виплат, як помилково вважає відповідач, який звернувся до центру зайнятості із заявою про припинення реєстрації особи в статусі безробітної після отримання пенсійних виплат. Ураховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. З огляду на наведене, підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого матеріального забезпечення є встановлення одночасно умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою. Так, судом достеменно встановлено, що 23.04.2020, тобто після отримання статусу безробітного, [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру та рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1497 від 27.04.2020 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії. Тобто, відповідач [PERSON] звертався до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, однак йому відмовлено у призначенні такої пенсії. Наведене свідчить, що пенсійний фонд не визнав відповідне право відповідача, що доводить його оспорюваність, у зв`язку із чим [PERSON] звернувся до адміністративного суду за захистом своїх соціальних прав. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/20 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1497 від 27.04.2020, яке складено відносно [PERSON] ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити [PERSON] з 23.04.2020 пенсію за вислугою років з розрахунку 90 % від розміру заробітної плати, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України від 21.11.2019 №18-205зп про складові заробітної плати без обмеження максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ з подальшими її перерахунками та здійснити відповідні виплати; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику. З урахуванням\~ч.\~2\~ст.\~325\~Кодексу адміністративного\~судочинства України,\~рішення Харківського\~окружного адміністративного\~суду від\~12.06.2020\~набрало законної\~сили 07.09.2020. Таким чином, право [PERSON] на отримання пенсії за вислугу років виникло з моменту набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/20, а саме з 07.09.2020. Доказів, що підтверджують дату отримання [PERSON] судового рішення по справі №520/5989/2020, тобто підтверджують фактичну обізнаність [PERSON] із завершенням судового розгляду адміністративної справи та набуття ним права на пенсійне забезпечення, матеріали цивільної справи не містять, як і не містять доказів, що відповідач мав змогу отримати вказане рішення відразу після його проголошення судом апеляційної інстанції, чи що таке рішення направлялось йому для відома засобами поштового чи електронного зв`язку. З огляду на принцип змагальності сторін, що закріплений ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, не вправі витребовувати ці докази самостійно за власною ініціативою. В той же час, як встановлено із наданих відповідачем доказів, [PERSON] отримав виконавчий лист по адміністративній справі №520/5989/2020 17.09.2020, тобто саме 17.09.2020 він був обізнаний та достеменно знав, що його право на соціальний захист відновлено судом в рамках розгляду адміністративної справи та він має право на отримання пенсійних виплат з 23.04.2020 з розрахунку 90 % від розміру заробітної плати, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України від 21.11.2019 №18-205зп про складові заробітної плати без обмеження максимального розміру. Також, судом встановлено, що пенсію за жовтень 2020 у розмірі 56397,38 грн. та доплату за період з 07.09.2020 по 30.09.2020 у сумі 45117,90 грн. за рішенням суду було перераховано пенсійним органом відповідачу у жовтні 2020, що підтверджується копією листа ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.09.2023. В листі також зазначено, що кошти за період з 23.04.2020 по 06.09.2020 будуть виплачені при надходженні відповідного фінансування. Таким чином, на думку суду, за наявними в матеріалах справи доказами, саме з 17.09.2020 (день отримання виконавчого листа), [PERSON] , як застрахована особа, що зареєстрована в установленому порядку як безробітна, у відповідності до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) зобов`язаний був подати відомості про обставини, що впливали на умови виплати йому забезпечення, а саме про отримання права на пенсійне забезпечення, що встановлено судовим рішенням. У період\~з 23.04.2020\~року по\~17.09.2020\~року [PERSON] \~фактично пенсійні\~виплати не\~отримував,\~захищав своє\~оспорюване право\~у судовому\~органі та,\~відповідно,\~не допускав\~порушень щодо\~неповідомлення відомостей\~про зміну\~обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення, а тому суд доходить висновку, що у цей період відповідач на законних підставах одержував допомогу по безробіттю. При цьому, суд звертає увагу, що виплата за цей період позивачем допомоги по безробіттю здійснювалася останнім добровільно на виконання вимог ЗУ "Про зайнятість населення" і така виплата відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ "Про зайнятість населення", п.7 ч.1 ст.31 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробітття" не здійснювалась би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії [PERSON] пенсійним органом, що свідчить про недоведеність умисних дій з боку відповідача та відсутності підстав для стягнення з останнього грошових коштів в рахунок повернення такої виплати за вказаний період. Крім того, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення вказаної статті свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 №6-91цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18) та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №382/1728/18). При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права. ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (ч. 5 ст. 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків. З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 677/876/21. Як убачається із матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у виплаті [PERSON] у період з 23.04.2020 року по 17.09.2020 року допомоги по безробіттю та не доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а отже, немає підстав для висновку, що відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті допомоги по безробіттю є виключно недобросовісність з боку набувача, і з огляду на принцип змагальності, саме позивач, який вимагає повернення коштів, повинен довести цю обставину. Звернення до органів Пенсійного фонду не свідчить про отримання одразу відповідачем права на призначення пенсії та не впливає на умови виплати матеріальної допомоги особі, якій надано статус безробітного, у зв`язку з цим доводи позивача стосовно приховання [PERSON] інформації про набуття права на пенсію за вислугу років є необґрунтованими. \~ \~ \~ \~В той же час, [PERSON] , уже будучи достеменно обізнаним про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, та яке є обов`язковим для учасників справи, всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає безумовному виконанню на всій території України, та отримавши 17.09.2020 виконавчий документ виконавчий лист по справі, не надав позивачу інформацію про відновлення його права на соціальний захист, тобто не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставного отримання ним допомоги у період з 18.09.2020 по 20.10.2020. Вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати безробітним забезпечення та надання їм соціальних послуг, а тому неповідомлення такими особами центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання ними своїх обов`язків та відповідно до ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. З довідки-розрахунку позивача вбачається, що за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 [PERSON] отримав 8788, 00 грн., тобто, сума виплачених коштів матеріального забезпечення за період з 18.09.2020 по 30.09.2020 (за 13 днів) становить 3808, 13 грн. (8788, 00 грн. : 30 днів х 13 днів). За період з 01.10.2020 по 20.10.2020 [PERSON] отримав 5669, 68 грн. Отже, сума, що підлягає стягненню з відповідача як надлишково виплачені кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття становить: 3808, 13 грн. + 5669, 68 грн. = 9477, 81 грн. (дев`ять тисяч чотириста сімдесят сім гривень 81 копійка). Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Так, при зверненні позивача до суду ним заявлено позовну вимогу майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 2270 грн. (100 %). За результатами судового розгляду позовні вимоги Київського міського центру зайнятості задоволено частково: 9477, 81 грн. : 51091, 81 грн. х 100 % = 18, 6 %, тобто задоволено 18, 6 % від заявленої суми. З огляду на викладене, та з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат в залежності від ступеня задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2270 грн. х 18, 6 % (частка задоволення позовної вимоги): 100 % = 422, 22 грн.

Outcome: partial