Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ДП «Криворізька теплоцентраль» 16 березня 2017 року було перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім було перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», яке здійснює постачання теплової енергії населенню, яке відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зобов`язано щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання. Оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розмістила Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, то протягом 30 днів з дня його опублікування, тобто з 01.11.2021 року з [PERSON] фактично було укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких відповідач не відмовлявся та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачем по мрн. 5-й Зарічний 75 приміщення 64 (площею 93,8 кв. м.) у м. Кривому Розі, власником якого є відповідач, за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року утворилась заборгованість на суму 57694,20 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 114,50 грн. При цьому факт поставки теплової енергії у такий період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] , а подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Додавав, що позивачем було частково сплачено борг в сумі 5941 грн., в сумі 4444 грн., в сумі 2719 грн., а також в сумі 2500 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідачі мають сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 1636,92 грн. та інфляційні втрати в сумі 11635,26 грн. Також за умовами типового договору (п. 45) відповідачу була нарахована пеня в сумі 216,57 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 71297,45 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн. Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Представник позивача, [PERSON] , не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка, [PERSON] , будучи повідомленою про наявність даного позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до неї, не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов. На підставі переліченого суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] від 28.10.2021 року, 01.04.2022 року, 05.11.2022 року, 23.03.2023 року відповідно, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 р., 23.03.2022 р., 28.09.2022 р., 22.03.2023 р. У буд. [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 27.09.2021 року, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснювався з урахуванням приладу комерційного обліку та відповідно пропорційно опалювальній площі приміщення. Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг): № 8300 від 30.11.2021 р. відповідачу у листопаді 2021 р. поставлено 1,54 Гкал теплової енергії на суму 11308,80 грн. та з абонентського обслуговування - 7,02 грн.; № 12491 від 31.12.2021 р. відповідачу у грудні 2021 р. поставлено 1,95 Гкал теплової енергії на суму 11836,73 грн. та з абонентського обслуговування - 7,02 грн.; № 3222 від 31.01.2022 р. відповідачу у січні 2022 р. поставлено 2,20 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 16841,22 грн.; № 6658 від 28.02.2022 р. відповідачу у лютому 2022 р. поставлено 1,28 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 10559,75 грн.; № 9831 від 02.03.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 15649,91 грн.; № 12970 від 31.03.2022 р. відповідачу у березні 2022 р. поставлено 1,07 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8512,37 грн.; № 4383 від 30.04.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 1315,69 грн.; № 14938 від 30.04.2022 р. відповідачу у квітні 2022 р. надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн.; № 16810 від 31.05.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 7,28 грн.; № 18410 від 30.06.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.; № 20104 від 31.07.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.; № 21732 від 31.08.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.; № 23364 від 30.09.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.; № 23672 від 31.10.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.; № 3229 від 31.01.2023 р. відповідачу у січні 2023 р. поставлено 1,63 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8719,15 грн.; № 6921 від 28.02.2023 р. відповідачу у лютому 2023 р. поставлено 1,57 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8398,48 грн.; № 8196 від 31.03.2023 р. відповідачу у березні 2023 р. поставлено 0,7 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 3749,33 грн., які усі були надіслані відповідачу. Таким чином за показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.11.2021 р. по 31.03.2023 р. відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 11,94 Гкал, заборгованість по сплаті яких з урахуванням проведеної оплати становить на загальну суму 57694,20 грн. та з абонентського обслуговування на загальну суму 114,50 грн. Отже, судом було встановлено через неналежне проведення оплат за надану теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , споживачі за період з 01.11.2021 р. по 31.03.2023 р. заборгували 57694,20 грн., а за абонентське обслуговування - 114,50 грн., а всього 57808,70 грн. Згідно із п. 45 Типового договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. Таким чином представники позивача провели нарахування відповідачу боргу з пені в сумі 216,57 грн. за період з 2 травня 2022 року по 18 травня 2023 року. Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так на підставі наданих суду розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживачів вбачається, що останні заборгували за спірний період позивачу з 3% річних в розмірі 1636,92 грн. та з інфляційних втрат у розмірі 11635,26 грн., нарахованих з 03.01.2022 року по 18.05.2023 р. Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 квітня 2021 року вбачається, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 93,8 кв. м. є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 5 вересня 2008 року. При цьому дане приміщення знаходиться у багатоквартирному житловому будинку. Натомість, за інформацією від 22 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 93,8 кв. м., є наразі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2021 року. При цьому суд зазначає, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, якщо належним відповідачем є попередній власник. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2020 року по справі № 686/6276/19. Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що відповідачка, [PERSON] , повинна відповідати за пред`явленими до неї позовними вимогами в межах періоду належності їй на праві власності приміщення за адресою: [ADDRESS] , тобто з 1 листопада 2021 року по 17 листопада 2021 року, оскільки немає доказів того, що новий власник такого приміщення брав на себе зобов`язання повертати борги попереднього власника, відповідачки. Таким чином, оскільки суд встановив, що з 18 листопада 2021 року власником приміщення за адресою: [ADDRESS] площею 93,8 кв. м., стала [PERSON] , то відповідно відповідачка, [PERSON] , повинна нести відповідальність за борг, що утворився за такою адресою за період заявлених позовних вимог, тобто з 01.11.2021 р. по 17.11.2021 р. включно. Отже, суд дійшов переконання, що заявлені та підтвердженні в судовому засіданні за такий період позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідачки, як колишнього власника приміщення за адресою: [ADDRESS] , підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з останньої боргу з наданої теплової енергії в сумі 6408,32 грн. (11308,80 / 30 х 17 = 6408,32), а також з абонентського обслуговування в сумі 3,98 грн. (7,02 / 30 х 17 = 3,98) відповідно. Суд при цьому зауважує, що за Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Таким чином суд дійшов висновку, що нарахований представником позивача відповідачу борг з пені в сумі 216,57 грн. за період з 2 травня 2022 року по 18 травня 2023 року є неправомірним, тому у його стягненні з [PERSON] законних підстав немає. Також суд з огляду на викладене вмотивування вважає неправомірним нарахування відповідачу боргу з 3% річних та з інфляційних втрат, починаючи з березня 2022 року. При цьому суд вказує, що відсутні правові підстави й для стягнення з [PERSON] нарахованих 3% річних та інфляційних втрат після вибуття спірного приміщення за адресою: [ADDRESS] , з власності відповідача, тобто за період після 17.11.2021 року. Отже, зважаючи на встановлену суму боргу відповідача за листопад 2021 року, суд на підставі визначеного індексу інфляції, починаючи з наступного дня наявності такої щомісячної заборгованості та до березня 2022 року розрахував суми інфляційних втрат позивача відповідно до долучених до справи розрахунків суду, з яких вбачається, що інфляційні втрати позивача за ч. 2 ст. 625 ЦК становили за листопад 2021 року 187,17 грн. Також судом було обраховано 3% річних за ст. 625 ЦК відповідно до долучених до справи судових розрахунків на підставі встановленого боргу відповідача за листопад 2021 року, починаючи з наступного дня наявності такої заборгованості та до березня 2022 року, з огляду на що вбачається наступний розмір 3% річних за листопад 2021 року 30 грн. Таким чином суд дійшов переконання, що заявлені та підтвердженні в судовому засіданні за період з 01.11.2021 року по 17.11.2021 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідача, як колишнього власника приміщення за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] боргу з наданої теплової енергії в сумі 6408,32 грн., за абонентське обслуговування 3,98 грн., з 3% річних 30 грн. та з інфляційних втрат 187,17 грн., а загалом 6629,47 грн. За ст. 141 ЦПК суд стягує на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» з відповідача також витрати позивача з оплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 249,57 грн. (6629,47 / 71297,45 х 2684 = 249,57).

Outcome: partial