Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] отримала протокол зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Шевченка від 16 липня 1988 № 2, відповідно до якого їй було надано дозвіл на перебудову будинку. Позивач (син спадкодавиці) є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину подавши відповідну заяву до нотаріуса. Відповідач (чоловік спадкодавиці) є спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину після смерті [PERSON] не приймав та на неї не претендує. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені за життя спадкодавиці, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на вказаний житловий будинок у позасудовому порядку. Ураховуючи викладене [PERSON] просить суд задовольнити позов та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Судові витрати з відповідача не стягувати. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та довідкою Андрушівської міської ради (а.с. 5,6,12). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9-11). За життя [PERSON] отримала протокол зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Шевченка від 16 липня 1988 № 2, відповідно до якого їй було надано дозвіл на перебудову будинку (а.с. 7). Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований спадковий будинок, була передана [PERSON] у приватну власність (а.с.34). Позивач (син спадкодавиці) є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину подавши відповідну заяву до нотаріуса, що підтверджується копією свідоцтва про народження та повідомленням нотаріуса (а.с. 12, 36). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідач є чоловіком спадкодавиці та спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 12). Спадщину після смерті [PERSON] не приймав та на неї не претендує, про що свідчить довідка Андрушівської міської ради, повідомлення нотаріуса та його заява про визнання позову (а.с. 6, 36). У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені за життя спадкодавиці, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на вказаний житловий будинок у позасудовому порядку (а.с. 8, 14 витяг ). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтвердженні належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною першою ст. 529 ЦК УРСР від 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно технічного паспорту житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: [ADDRESS] були побудовані у 1990 році. Згідно довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 15.05.2023 року № 702 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. До самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Ураховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на індивідуальні житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права, спадковий житловий будинок був збудований спадкодавцем відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, на відведеній для цього земельній ділянці, до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а тому померла [PERSON] набула статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 86 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року набула право, в межах установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. У той же час, відсутність реєстрації права власності спірного будинку позбавляє спадкоємця [PERSON] можливості оформити належне йому право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняв спадщину, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, позбавлений можливості визнати право власності на вказане майно у позасудовому порядку. Відповідно до клопотання позивача, судові витрати на його користь з відповідача суд не стягує.

Outcome: approved