Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 20.09.2023 року із позовом до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Південного міжрегіонального управління про визнання батьківства, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження №522 від 13.09.2012 року [PERSON] , [INFO] , в графі «прізвище» вказати: « [INFO] », в графі по-батькові змінити « [PERSON] » на « [INFO] », в графі «відомості про батька» вказати: «громадянин України [PERSON] , [INFO] ». В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з 2011 по 2012 рік сторони перебували у відносинах, в подальшому наші відносини не склалися і вони розійшлись на деякий час. [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №522. Однак, під час реєстрації народження дитини, відомості про її батька в актовому записі були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері). Невдовзі сторони знову почали спільно проживати та 03 липня 2020 року зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №127. З огляду на наведене, позивач [PERSON] переконаний, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Південного міжрегіонального управління не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається із матеріалів справи, що починаючи з 2011 по 2012 рік сторони перебували у відносинах, в подальшому наші відносини не склалися і вони розійшлись на деякий час. [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №522. Однак, під час реєстрації народження дитини, відомості про її батька в актовому записі були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері). Невдовзі сторони знову почали спільно проживати та 03 липня 2020 року зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №127. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16.02.2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис№85. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved