Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся з позовом \~до відповідача \~про стягнення суми 3%\~річних та\~понесених інфляційних\~втрат нарахованих\~на суму\~простроченої заборгованості\~у розмірі\~171\~361,46\~грн.,\~пославшись на\~те,\~що рішення\~поцивільній справі\~№ 404/6498/15-ц\~за позовною\~заявою Публічного\~акціонерного товариства\~«Альфа-Банк»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором в\~повному об`ємі\~не виконано. \~ \~ Ухвалою\~судді від 14 грудня 2022року справу за \~ позовом\~\~Акціонерного Товариства\~«Альфа -\~Банк» до\~ [PERSON] про стягнення суми 3% річних та понесених інфляційних витрат прийнято до\~провадження. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу\~\~розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що \~28 березня 2008 року між Закритим\~акціонерним товариством\~«Альфа-Банк»\~та [PERSON] \~ було\~укладено кредитний\~договір №\~490060822\~ відповідно\~до умов\~якого банк\~надавав позичальнику\~у тимчасове\~користування на\~умовахзабезпеченості,\~повернення,\~строковості,\~платності та\~цільового характеру\~використання кредитні\~кошти у\~розмірі 14624,19\~доларів США,\~а позичальник\~зобовязався повернути\~отримані кредитні\~кошти та\~сплатити на\~користь Банку\~відсотки за\~використання кредитних\~коштів не\~пізніше 28.03.2015\~року(а. с. 7). В подальшому Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке в свою чергу змінило найменування на Акціонерне товариство «Альфа-Банк». З огляду на це вбачається, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» та Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк». Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 490060822 в повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти в розмірі та в строки визначені договором. Натомість позичальник, всупереч умовам кредитного договору допустив порушення умов кредитного договору у зв`язку з чим сформувалась заборгованість за кредитним договором. З метою стягнення заборгованості за кредитним договором № 490060822 Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся з позовом до суду. 10 листопада 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда за результатами розгляду в рамках цивільної справи № 404/6498/15-ц позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалив рішення відповідно до якого даний позов задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490060822 від 28.03.2008 року в сумі 197582, 48 грн., заборгованість по відсоткам - 2758,45 грн., пеню - 7079,56 грн. - загалом 207420,49 гривень(ас..10-11) Станом на 12 вересня 2022 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2015 року по справі № 404/6498/15-ц в повному обсязі не виконано. Після ухвалення даного рішення суду, в рахунок погашення заборгованості було сплачено 113498,90 гривень. Несплаченою залишається заборгованість у розмірі 93 921,59 гривень. У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тривалим невиконанням [PERSON] грошового зобов`язання згідно з рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від «10» листопада 2015 року по справі № 404/6498/15-ц Акціонерне товариство «Альфа- Банк» набув право вимагати від [PERSON] сплати 3 (трьох) відсотків річних та понесених інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Станом на 12 вересня 2022 року сума 3 (трьох) відсотків річних та понесених інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України становить 171361,46 гривень (копія розрахунку додається). У постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд дійшов такого правового висновку, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18). У постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 викладена схожа правова позиція Верховного Суду України: нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Відповідно до рішення № 918/329/16 Верховного суду України від 26 квітня 2017 року: «Правовий аналіз положень ст. ст.526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляєкридитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. \~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд стягує з [PERSON] с удовий збір в сумі 2570,43 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved