Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить скасувати обтяження щодо квартири загальною площею 49,3 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер: 2462706712040, накладене ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.02.2011 року по справі № 2-394/2011. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа 2-394/2011 рік за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення подвійної суми завдатку за договором купівлі-продажу нерухомого майна, в межах якої позов задоволено частково, стягнуто грошові кошти. Ухвалою від 17.02.2011 року в данній цивільній справі накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Квартира була іпотечним майном. 19.06.2007 року між ПАТ «КБ ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DZF0GK00771806, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 35106 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , між нею та банком було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає нерухоме майно: 2- кімнатна квартира, загальною площею 49,3 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] . Іпотекодержателем ПАТ «КБ Приват Банк», якому відповідно до закону «Про іпотеку» належить переважне право на звернення стягнення на іпотечне майно, було подано позов про звільнення іпотечного майна з під арешту, а саме: Двокімнатна квартира, загальною площею 49,3 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , що належала боржнику [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду від 18.04.2014 року по справі №209/6051/13-ц позов було задоволено в повному обсязі та скасовано всі арешти накладені державною виконавчою службою на зазначене майно по всіх виконавчих документах, які були пред`явлені до виконання не за позовом ПАТ «КБ Приват Банк». 01.04.2021 року, на прилюдних торгах на сайті «Сетам» позивач придбала нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала боржнику [PERSON] . Позивач дізналася про наявність обтяжень, які унеможливлюють реалізацію її прав, як власника, тому вона звернулась до суду для вирішення цього питання. 07.06.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 03.07.2023 року представник АТ КБ "ПриватБанк" подав до суду письмові пояснення у яких просив, відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутній документ з приводу обтяжень квартири за 2010 та 2011 роки в їх інтересах. Також просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Крім того, у заяві також зазначено, що банк не може бути відповідачем по справі, оскільки арешт у ВП № 63667706 знятий. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги просила задовольнити. Третя особа приватний виконавець Лисенко Ю.О. у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про місце і час слухання справи були повідомлені належним чином. Треті особи Заводський відділ державної виконавчої у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, хоча про місце і час слухання справи були повідомлені належним чином. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с. 10-12, 16). Відповідно до Інформаційної довідки з додатку «Реєстр нерухомості» (а.с.10-12), на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] було накладено обтяження: 10.03.2011 року приватним нотаріусом Кір`як К.А. на підставі ухвали Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська від 17.02.2011 року. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У Постанові №5 від 03.06.2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) дійшла висновку про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня\~2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Отже, наявність накладеного арешту на об`єкт нерухомого майна порушує права позивача щодо квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки підстав для продовження дії арешту, накладеного на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.02.2011 року по справі №2-394/2011, на зазначену квартиру немає. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки наявність арешту (обтяження) порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved