Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У червні 2023 року позивач через свого представника адвоката Хворост Д.М. вперше пред`явила до Жовтневого районного суду м. Харкова зазначений позов, що 26 липня 2023 року за підсудністю переданий до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на предмет стягнення з останнього безпідставно набутих коштів, що стягнуті в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 80929, вчиненого 24 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року в загальній сумі 43\~702,94 грн. Зазначений виконавчий напис нотаріуса пред`явлено до примусового виконання до приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Богатиренку А.І., постановою якого від 18 березня 2021 року відкрите виконавче провадження № 64876717 та межах зазначеного виконавчого провадження із позивача на користь позивача за постановою приватного виконавця від 25 березня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача та з останньої утримано 8\~063,55 грн., з яких: 6\~865,06 грн. заборгованість за виконавчим документом, що перерахована на рахунок ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», 512 грн. перераховано на витрати виконавчого провадження, 648,49 грн. основна винагорода виконавця. В той же час, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року виконавчий напис нотаріуса № 80929 від 24 жовтня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому, позивач вважає, що примусово стягнуті з неї кошти на користь відповідача є безпідставно набутими грошовими коштами в розумінні ст. 1212 ЦК України, а тому просила суд стягнути на її користь з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 6\~865,06 грн., а також судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~600 грн. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, при цьому 24 липня 2023 року уповноважена особа отримала поштовий конверт з копією ухвали та копією позовної заяви з додатками. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта І.М. своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень щодо позову не подавав. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 28 липня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням\~позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 24 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80929, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 550670194 від 09 грудня 2018 року в розмірі 43\~702,94 грн. (а.с. 9-10, 11). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2021 року Менським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що 23 червня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації якого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 25). 18 березня 2021 року приватним виконавцем Богатиренком А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64876717 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 550670194 від 09 грудня 2018 року. В межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем Богатиренком А.І. 25 березня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 12, 13). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року у цивільній справі № 639/256/22 (провадження № 2/639/1065/22), що набрало законної сили 28 листопада 2022 року, виконавчий напис № 80929, вчинений 24 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у загальному розмірі 43\~702,94 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 16-22). 01 березня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою Іваном Миколайовичем, який заміщує приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Богатиренка Артура Ігоровича на підставі договору про заміщення від 11 жовтня 2022 року, при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 80929 від 24 жовтня 2020 року, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64876717 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 14). Так, ч. 2\~ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~68\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до\~ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно\~ст. 1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до\~ст. 1214 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Отже, з урахуванням того, що виконавчий напис нотаріуса № № 80929 від 24 жовтня 2020 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, що набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, а також того, що на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 64876717 за постановою приватного виконавця від 01 березня 2023 року закінчене, суд приходить до висновку, що стягнута з позивача та перерахована відповідачу сума у розмірі 6\~865,06 грн. була набута без достатньої правової підстави та підлягає поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Позивачем у зв`язку із захистом своїх прав понесено судові витрати, які складаються з наступного: судового збору за пред`явлення цього позову у розмірі 1\~073,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~600 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved