Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення розміру часток співвласників земельних ділянок. Свій позов обґрунтували тим, що [INFO] в м. Миргороді Полтавської області помер їх батько [PERSON] , на момент смерті якому належали на праві спільної сумісної власності з [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0017 га, розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 03.04.2014 р. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19987385 від 03.04.2014 р., і земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0188 га, розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0277, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 03.04.2014 р. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19986772 від 03.04.2014 р. Позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у вищезазначеному нерухомому майні [PERSON] приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гіль Д.В. постановою № 362/02-31 від 11.07.2023 р. по тій причині, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначена, в зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину на частку у вказаному нерухомому майні не вбачається можливим. Отже частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельні ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278 та 5310900000:50:030:0277 становлять по 1/3, але за життя [PERSON] вони не встигли поділити вказане нерухоме майно. Просили визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0017 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278, становили 1/3 у кожного, а також визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] ?та померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0188 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0277 становили 1/3 у кожного. Ухвалою суду від 11.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.09.2023р. підготовче провадження у справі було закрито. Позивачі подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 03.12.2022р., копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 04.01.2023, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 07.08.1992, згідно з яким [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 22.11.1978 р., та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.01.2023 р., згідно з яким при укладенні шлюбу 24 липня 1998 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.5,6,7,10,11). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №4/2023, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. з заявпми про прийняття спадщини звернулися його доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46-59). Таким чином, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після свого батька [PERSON] та прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Крім того, встановлено, що на момент смерті [PERSON] , останньому належали на праві спільної сумісної власності з [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0017 га, розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 19987303 від 03.04.2014 р., серія САМ №017507 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19987385 від 03.04.2014 р., а також земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0188 га, розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0277, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер:19986685 від 03.04.2014 р., серія САМ №017506, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19986772 від 03.04.2014 р., а також Витягами з Державного земельного кадстру про земельну ділянку №НВ-0001312282023 та №НВ-0001312182023 (а.с. 15-24). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіль Д.В. № 362/02- 31 від 11.07.2023 р. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у вищезазначеному нерухомому майні [PERSON] , оскільки частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначена, в зв`язку з чим видача свідоцтв про право на спадщину за законом на частки зазначених земельних ділянок неможлива (а.с.14). Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.ч. 2 і 3 цієї статті до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як роз`яснено в п.3.4 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13: «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Згідно з ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 цієї статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельні ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278 та 5310900000:50:030:0277 становлять по 1/3, але за життя [PERSON] вони не встигли поділити вказане нерухоме майно. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачів [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців за законом майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельні ділянки: площею 0,0017 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278, та площею 0,0188 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0277, чим порушуються їх права. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів та визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0017 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0278, та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0188 га, розташовану по [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:030:0277, становили 1/3 у кожного.

Outcome: approved