Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення коштів, посилаючись на те, що сторони перебувають у трудових відносинах під час яких позивач вимушена була виконувати роботу, яка не входить до її прямих обов`язків через брак працівників та підприємстві, проте останній всупереч вимогам закону та договору не оплачували виконану роботу у вигляді доплати надбавки. Перед зверненням до суду позивач звернулась до відповідача щодо виплати їй відповідної надбавки, проте позитивного рішення не отримала, внаслідок чого вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав зазначених в останньому просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач та представник останньої не надали суду докази про те, що керівництво відповідача надавало згоду на виконання додаткової роботи позивачем, а також докази її виконання позивачем, зверталась з приводу її оплати. То обставина, що на підприємстві мали місце вільні посади не свідчать про те, що таку роботу виконувала позивач самостійно, оскільки в той же час аналогічні посади були зайняті фахівцями. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач прийнята на посаду лікаря-рентгенолога відділення променевої та функціональної діагностики КНП «КМДДЦ» відповідно до наказу № 33-II від 12.05.2016. Відповідно до п. 1.2. Положення про кабінет рентгенодіагностики затвердженого Наказом МОЗ України від 28.11.1997 р. №340, Персонал кабінету складається iз лікарів -ренгенологів, рентгенлаборантів, молодших медичних сестер по догляду за хворими в рентгенкабінетах або санітарок. Позивач зазначає, що з січня 2021 по червень 22 років персонал кабінету складався з лікаря рентгенолога і остання вимушена були виконувати роботу рентгенлаборантів та молодших сестер, працюючи одночасно в кабінеті лікаря - рентгенолога та в кабінеті ренгено - діагностики, що не передбачено посадовими інструкціями позивача, умовами колективного договору та наказом МОЗ України від 28.11.1997 р. №340. З липня 2022 по 15 грудня 2022 роки кабінет працював в повному складі. З 15.12.2022 наказом КНП КМ ДДЦ №95 від 14.12.2022 встановлено двозмінний графік, за яким, як зазначає позивач по парних дням остання працювала в першу зміну, по непарних в другу. З початком дії нового графіку, працюючи в другу зміну, позивач вимушена працювати одна та додатково виконувати роботу рентгенлаборанта та молодшої медичної сестри. Враховуючи дані обставини позивач зазначає. що в вищезазначені періоди фактично виконувала поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткова робота за іншою професією (посадою) двох oci6. Статтею 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. В колективному договорі КНП КМ ДДЦ, який має реєстраційний номер 23 від 14.03.2018 зазначено, що працівникам, які виконують нарівні зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу з іншої посади або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення зі своєї основної роботи, здійснюється доплата за суміщенням посади, або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в розмірі до 50% від посадового окладу за основною посадою (пп. 2 п. 3.6 колективного договору). Отже, на підставі наведеного та згідно ст. 105 КЗпП України та пп. 2 п. 3.6 колективного договору позивач просить стягнути доплату по 50% посадового окладу за основною посадою за виконання додаткової роботи рентгенлаборанта та молодшої медичної сестри. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача і зазначає, що завесь час роботи [PERSON] у КНП «КМДДЦ» остання не виконувала та не уповноважувалась керівництвом підприємства на виконання роботи рентген лаборантів та молодших медичних сестер і доказів на підтвердження обставин викладених у позові позивач не надала. Відповідно до ч.3 ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників i штатний розпис. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також ociб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За змістом ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Частиною першою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в ycтанові, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу. організацію або іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У статті 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 у cправі №804/3583/17 (провадження №К/9901/5587/17, №К/9901/5602/17) зазначив, що суміщення професій/посад розцінюється як виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Водночас, суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом,достатньо подання заяви працівником та видачі керівництвом наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказіпро суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати. У постанові Верховного Суду від 18.05.2022 в №756/12798/18 (провадження №61-16500св21) зазначено, що суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати. Виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника характеризується, зокрема, такими ознаками: виконання додаткових обов`язків у цьому paзі означає фактичну заміну працівника, тимчасово відсутнього з причин, які дозволяють зберігати за відсутнім працівником місце роботи (відрядження, відпустка тощо); поряд з виконанням додаткових функцій працівник продовжує виконувати свою основну роботу яка передбачена трудовим договором;виконання додаткових обов`язків відбувається протягом його робочого дня, який встановлений умовами укладеного з ним трудового договору; виконання додаткових обов`язків оформлюється наказом керівника підприємства, про покладення додаткових функцій з виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника; призначення працівника виконуючим обов`язки тимчасово відсутнього працівника здійснюється за згодою працівника, якого призначають;відповідно до статті 105 КЗпП України працівнику також провадиться доплата за виконаннятимчасово відсутнього працівника; порядок оплати встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у відповідному наказі. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 №382/561/19. В матеріалах справи відсутні докази про те, що керівництвом відповідача [PERSON] було призначено в.о. рентгенлаборанта та молодшої медичної сестри і остання надавала свою згоду на виконання додаткової роботи. Таким чином твердження позивача про те, що вона виконувала додаткову роботу рентгенлаборанта та молодшої медичної сестри у КНП «КМДДЦ» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі обставини позивачем не доведені, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved