Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №009752, який виданий Любарською районною державною адміністрацією 15 листопада 2004 року на ім`я [PERSON] , який належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що йому належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №009752, в якому його ім`я записано із помилкою « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою йому необхідно встановити, що Державний акт на право власності на земельну ділянку дійсно належить йому. Заявник та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Однак від представника заявника надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутності. Представник Любарської селищної ради Житомирського району у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у листі, що надійшов на адресу суду зазначив, що проти задоволення заявлених вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. [INFO] народився [PERSON] , що стверджується посвідкою про народження №56. Із уточненого списку громадян-співвласників ВАТ «Любарське» с.Громада Любарського району Житомирської області, що мають право на земельну частку /пай/ станом на 18.10.2004 вбачається, що до списку внесено [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , жителя с.Громада, ідентифікаційний код: [NUMBER] , серія, номер сертифіката ЖТ0252335 дата реєстрації 22.12.1997. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №009752, [PERSON] , який проживає в с.Громада на підставі розпорядження Любарської районної державної адміністрації від 07.10.2004 року за №320 є власником земельної ділянки площею 1,5240 га. на території Громадської сільської ради Любарського району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки 1823183300:01:002:0019. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.06.2023 №НВ-9922316282023 вказує, що 15.11.2004 відділом Держземагенства у Любарському районі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок внесені відомості про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1823183300:01:002:0019, площею 1,5239 га. Довідка видана 20.06.2023 №706 Стрижівським старостинським округом [PERSON] вказує, що [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа (згідно паспорта [NUMBER] Любарським РВ УМВС України в Житомирській області від 20.01.2000). Копія паспорта серії [NUMBER] виданого 20 січня 2000 року Любарським РВ УМВС України в Житомирській області вказує, що він виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначено в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час, факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності [PERSON] . Державного акта на правло власності на земельну ділянку має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved