Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У квітні 2023 року перший заступник керівника Василівської окружної\~прокуратури Запорізької\~областіА. Кузьмина звернулася до суду з позовом, яким просила припинити громадянці російської федерації, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка фактично проживає на території України за адресою: [ADDRESS] ( на підставі посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області), право власності на земельну ділянку площею 2,2901 га з кадастровим номером: 2320982200:02:015:0002 з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 722776123209, номер запису про право власності : 40360102: розмір частки ; номер запису про право власності: 11135295: розмір частки , шляхом її конфіскації ( примусового відчуження) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області. В обґрунтування вказаних вимог прокурор послалася на те, що під час виконання покладених на органи прокуратури завдань було встановлено, що\~\~ [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, є власником частки земельної ділянки з кадастровим номером: 2320982200:02:015:0002 , площею 2,2901 га з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, яку набула після смерті матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого 11.09.2015 державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Кириченко В.В. Також, [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, є власником частки земельної ділянки з кадастровим номером: 2320982200:02:015:0002 , площею 2,2901 га з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, яку набула після смерті батька [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого 02.02.2021 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. При цьому, земельна ділянка з кадастровим номером: 2320982200:02:015:0002, площею 2,2901 га з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області перебуває в оренді у Селянського ( фермерського) господарства «Ниваріс» на підставі договорів оренди землі від 07.02.2019, укладених з [PERSON] та [PERSON] строком до 31.12.2035. Відповідно до положень\~ст. 81 Земельного кодексу України, [PERSON] була зобов`язана протягом року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення вчинити заходи щодо її відчуження, однак не зробила цього. У зв`язку з цим, вказана земельна ділянка, в порядку\~ст. 145 ЗК України\~підлягає конфіскації в дохід держави з подальшим її продажем на земельних торгах. Ухвалою від 26.04.2023 було відкрите провадження у справі, її розгляд був визначений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у позовній заяві. Представник позивача також позовні вимоги підтримав. Відповідач, яка про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена в порядку\~ст. 128 ЦПК України\~належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3ст. 223 ЦПК України. Третя особа, яка про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена в порядку\~ст. 128 ЦПК України\~належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила,жодних заяв та клопотань до суду не надіслала. З огляду на наведені обставини, за згодою прокурора та позивача справу було розглянуто в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, після смерті матері, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015, зареєстрованого в реєстрі за №514, набула право власності на частину земельну ділянку площею 2,2901 га з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002, розташовану на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 722776123209, номер запису про речове право 11135295) та після смерті батька, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за №106, набула право власності на частину земельну ділянку площею 2,2901 га з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002, розташовану на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 722776123209, номер запису про речове право 40360102). Наведені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.09.2015, №514, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.02.2021, №106 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 32774022 від 23.03.2023 ( а.с. 26-38). Факт перебування [PERSON] у статусі громадянки російської федерації підтверджується тим, що з метою підтвердження факту іноземного громадянства Василівською окружною прокуратурою 02.03.2023 до Управління Державної міграційної служби України направлено відповідний запит щодо надання інформації про те, чи отримувала [PERSON] громадянство України, чи документувалась паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідками на тимчасове або постійне проживання на території України ( а.с. 20-22). Відповідно до інформації Управління ДМС в України в Запорізькій області від 17.03.2023, згідно обліків УДМС у Запорізькій області та відділу обліку і моніторингу, громадянку рф [PERSON] , [INFO] , документовано посвідкою на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства ( а.с. 23-25). Крім того, судом встановлено, що в свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.09.2015, №514 спадкоємицею померлої [INFO] [PERSON] вказана її донька, громадянка російської федерації [PERSON] ( а.с. 26), також, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 02.02.2021, №106 спадкоємицею померлого [INFO] [PERSON] вказана його донька, громадянка російської федерації [PERSON] ( а.с. 27), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2015, індексний номер: 43693423 власником частки земельної ділянки площею 2,2901 га з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002 є [PERSON] , країна громадянства: російська федерація ( а.с. 58). Таким чином, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002 наразі перебуває у власності громадянки російської федерації [PERSON] . Також, судом встановлено, що між СФГ «Ниваріс» та [PERSON] укладено договір оренди землі від 07.02.2019 року, стосовно частки спірної земельної ділянки, відповідно до п. 6 якого, договір укладено строком до 31.12.2035 року ( а.с. 43-47). Також, між СФГ «Ниваріс» та [PERSON] укладено договір оренди землі від 07.02.2019 року, стосовно частки спірної земельної ділянки, відповідно до п. 6 якого, договір укладено строком до 31.12.2035 року ( а.с. 53-57). Реєстрацію вказаних договорів проведено 19.03.2019 державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. ( номер запису про інше речове право: 30879433) ( а.с. 28-35). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України»\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції»\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Положення статей\~13,\~14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 3 статті 3 ЦПК України\~визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~ЗК України. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України, \~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України,\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до частини другої\~статті 81 Земельного кодексу України, \~можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3\~ст. 81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої\~статті 22 Земельного кодексу України\~набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно, за змістом частини четвертої\~статті 81 Земельного кодексу України,\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач був зобов`язана протягом року після набуття права власності на спірну земельну ділянку вчинити заходи щодо її відчуження. Оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про інше, суд приходить до висновку, що відповідач вказаного обов`язку не виконала. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначає ст. 140 ЗК України. Припинення права власності на земельну ділянку особи, якщо земельна ділянка не може належати їй на праві власності та/або у зв`язку з порушенням обов`язку щодо її відчуження протягом установленого законом строку, регулюється ст. 145 ЗК України. Суд звертає увагу, що на \~час\~виникнення у [PERSON] права власності на частину земельної ділянки площею 2,2901\~га з\~кадастровим номером\~2320982200:02:015:0002,\~яка розташована\~на території\~Василівської міської\~ради (\~раніше -\~Кам`янської сільської\~ради)\~Василівського району\~Запорізької області,\~цільове призначення:\~ «для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва» після смерті матері, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015, зареєстрованого в реєстрі за №514, ст. 145 ЗК України, була викладена в наступній редакції: 1. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. 2. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. 3. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. Отже, враховуючи вимоги вказаних норм права та те, що відповідач як іноземець набула на праві власності частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом строку, встановленого\~статтею 81 ЗК України, а тому ця частина земельної ділянки підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду на підставі п. 2 \~ст. 145 ЗК України, а право приватної власності [PERSON] підлягає припиненню на підставі підпункту «е» частини першої\~статті 140 ЗК України. На \~час\~виникнення у [PERSON] права власності на частину земельної ділянки площею 2,2901\~га з\~кадастровим номером\~2320982200:02:015:0002,\~яка розташована\~на території\~Василівської міської\~ради (\~раніше -\~Кам`янської сільської\~ради)\~Василівського району\~Запорізької області,\~цільове призначення:\~ «для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва» після смерті батька, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за №106, ст. 145 ЗК України, була викладена в наступній редакції: 1. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. 2. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. 3. У разі порушення вимог\~статті 130\~цього Кодексу щодо граничної площі земель сільськогосподарського призначення, що можуть перебувати у власності однієї особи, земельні ділянки, площа яких перевищує зазначені граничні розміри, конфіскуються за рішенням суду. 4. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Отже, враховуючи вимоги вказаних норм права та те, що відповідач як іноземець набула на праві власності частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом строку, встановленого\~статтею 81 ЗК України, а тому ця частина земельної ділянки підлягає конфіскації за рішенням суду на підставі\~п. 2 ст. 145 ЗК України, а право приватної власності [PERSON] підлягає припиненню на підставі підпункту «д» частини першої\~статті 140 ЗК України. Суд також враховує, що згідно з п.п.1 п. З Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15\~Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно з п. 8 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким чином, саме Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку,\~з\~урахуванням ч. ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Водночас суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для звернення до суду позовом в інтересах держави, оскільки доданими до позовної заяви доказами підтверджується, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у відповідь на запит прокурора щодо вжиття заходів з усунення вказаного порушення земельного законодавства повідомило, що наразі управління позбавлене можливості сплатити судовий збір за подання позову, у зв`язку з недостатністю коштів на казначейському рахунку Головного управління по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», оскільки перебуває в простої, обумовленим введенням на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією російської федерації, та позбавлене можливості звернутись до суду із позовною заявою про конфіскацію спірної земельної ділянки ( а.с. 60-66). З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині припинення гр. рф [PERSON] права власності на частку земельної ділянки площею 2,2901 га з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002, розташовану на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зареєстроване 02.02.2021 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 722776123209, номер запису про речове право 40360102), шляхом конфіскації в дохід держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та припинення права власності на частку земельної ділянки площею 2,2901 га з кадастровим номером 2320982200:02:015:0002, розташовану на території Василівської міської ради ( раніше - Кам`янської сільської ради) Василівського району Запорізької області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зареєстроване 11.09.2015 державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Кириченко В.В. ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 722776123209, номер запису про речове право 11135295), шляхом примусового відчуження на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Відповідно до ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а отже, з відповідача на користь органу прокуратури підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6064,97 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial