Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №04284-04/2021 в розмірі 20 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн. сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 04284-04/2021, шляхом підписання його електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20\~000,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15\~000,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 41). Представник позивача, в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання в якому просить слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 43-44). [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за місцем реєстрації, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади», в судове засідання не з`явився та не направив відзив на позовну заяву (а.с. 47). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з частиною 1\~статті 174 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив,\~\~не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Судом установлено, що 07.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 04284-04/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 5-6). Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає кредит у розмірі 5\~000,00 грн. на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із п.п.1.2. п.1 Кредитного договору, Кредит надається Клієнту строком на 30 днів, тобто до 06.05.2021 року. Відповідно до п.п. 1.3. п. 1 Кредитного договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Тип фінансової ставки фіксована (а.с.5-6). Згідно до п.п. 1.6 п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства https://www.zecredit.com.ua. Відповідно із п.п. 2.1. п.2 Кредитного договору сторони підтверджують, що до підписання цього Договору вони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію договору про надання фінансового кредиту №04284-04/2021від 07.04.2021 та копію додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №04284-04/2021 та заявки від 07.05.2021 року, 22.05.21 року, 27.05.2021 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту (а.с.5-14). 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 17-19). На обґрунтування позовних вимог щодо укладення договору факторингу представник позивача надав суду лише копії окремих аркушів договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 року. При цьому у п.3.2 та п.3.3. зазначеного договору частково прихована інформація щодо загальної суми прав вимоги, що відступаються за договором, щодо ціни продажу за договором. Крім цього, до вказаного договору не додані додатки №4 та №5, які є невід`ємною частиною договору. У наданій позивачем копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу №18012022 від 18.01.2022 року прихована інформація щодо загальної суми заборгованості за реєстром боржників після переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У наданій представником позивача витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 року зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ст. 517 ч. 1 ЦК України (а.с.20). Також позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором №04284-04/2021 від 07.04.2021 року за період з 18.01.2022 по 31.03.2023; копію свідоцтва про реєстрацію\~\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм», виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; копії окремих аркушів статуту Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм»; копію свідоцтва про реєстрацію ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; копію розпорядження від 23.03.2017 №691 про видачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на проведення господарської діяльності з надання фінансових\~\~послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів); копії окремих аркушів статуту ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; копію протоколу №41 загальних зборів Засновників (Учасників)\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 26.06.2014; копію наказу від 02.07.2014 №ФК125-к по особовому складу про призначення Генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» [PERSON] . Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У частині другій статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії окремих аркушів договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 року, не є належним чином засвідченою копією документів, не є засвідченим витягом з нього та містять ознаки частково прихованої інформації, тому суд не приймає їх як належні, допустимі та достовірні докази у розумінні статті 77, 28, 79 ЦПК України. Також, розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21.10.2020 року у справі №190/1419/19-ц. Відповідно до вимог ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору). За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналізуючи обставини даного спору та надані суду докази, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано доказів укладення договору №04284-04/2021 від 07.04.2021 року в розумінні частини 2 статті 1046 ЦК України. Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, чинній на день виникнення правовідносин, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Відповідно до пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із пунктом 2.14 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Крім цього, справа не містить доказів того, що відповідач, як боржник первісного кредитора був повідомлений про заміну особи кредитора, відповідно до вимог статті 516-518 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, що підтверджують факт укладення [PERSON] кредитного договору з його первісними кредиторами у даній справі, у розумінні частини 2 статті 1046 ЦК України. Судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed