Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.07.2023 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. На даний час вона досягла повноліття і навчається в Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» на денному відділенні на бюджетній основі за професією «Декоратор вітрин. Адміністратор» на третьому курсі з 01.09.2020року по 29.03.2023рік, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки має постійний дохід, не має інших утриманців, просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, з дня звернення до закінчення навчання, тобто до 29.03.2024, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. 26.07.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 30.08.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 02.10.2023. Позивач, третя особа в судове засідання не з`явилися, 30.08.2023 року подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення останньому ухвали суду про відкриття провадження та позову з додатками, а також поштове повідомлення, яке повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань до суду не надсилав, відзив на позов не подавав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на момент звернення до суду з позовом є повнолітня, навчається в Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» на денному відділенні на бюджетній основі за професією «Декоратор вітрин. Адміністратор» на третьому курсі з 01.09.2020року по 29.03.2023рік. Позивач мешкає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні, потребує додаткових витрат на період навчання. Батько не надає матеріальну допомогу на навчання, тому позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом. Відповідач не подав суду відзив чи пояснень, а також доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти (хвороба, інші утриманці, тощо). Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. Враховуючи встановлені конкретні обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, і те, що батько повнолітньої дитини має можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на період навчання [PERSON] у заявленому розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21.07.2023 (дня пред`явлення позову) до 29.03.2024 (закінчення навчання), але не більше, ніж до досягнення позивачем 23 річного віку, що буде необхідною і достатньою матеріальною допомогою позивачу на період навчання. Попри очевидну потребу у належному харчуванні, забезпеченні одягом, взуттям, навчальним приладдям, позивач належним чином обґрунтувала розмір таких витрат, які слід стягнути з відповідача та надала суду достатні докази. Відповідач не надав суду доказів про відсутність можливості надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу на навчання у розмірі, яку визначив суд. На переконання суду, з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, стягнута сума аліментів, враховуючи зростання цін на продукти, непродовольчі товари та мінімальний набір послуг, є достатньою для забезпечення нормального функціонування повнолітнього, що навчається, збереження його здоров`я та задоволення соціально-культурних потреб. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не поніс, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved