Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

представник позивача адвокат Тихоліз С.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в сумі 110\~680,83 гривень. Позов обґрунтовує тим, що позивач є власником транспортного засобу марки КІА MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] . 09.04.2022 о 08.30 годині в м. Запоріжжя на перехресті вулиць Інститутська та Каширське шосе водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW 316, державний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 16.11 ПДР. У відношенні [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.06.2022 у справі № 334/1482/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На час вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ СК «КРЕДО». 19.05.2022 [PERSON] звернувся до страхової компанії з заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 19818/300491 від 16.05.2022 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,70 та без врахування ПДВ, склала 59\~269,47 гривень. 22.09.2022 на картковий рахунок [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 59\~269,47 гривень. [PERSON] не погодився зі Звітом, виконаним оцінювачем [PERSON] , який не має кваліфікації судового експерта, та не може виконувати товарознавчі експертизи, які можуть бути використані судом для встановлення розміру матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з Висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 103 від 21.10.2022, складеного експертом [PERSON] по автомобілю позивача марки КІА MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку у результаті пошкодження з ПДВ складає 157\~850,30 гривень. Таким чином, різниця між страховим відшкодуванням та загальною вартістю матеріального збитку складає 98\~580,83 гривень. Також [PERSON] поніс витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 1\~600,00 гривень та на послуги експерта [PERSON] по визначенню вартості матеріального збитку в сумі 3\~500,00 гривень. 13.12.2022 [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] претензію про сплату коштів в рахунок відшкодування збитків, завданих у результаті ДТП від 09.04.2022. 20.12.2022 [PERSON] надав лист про надання копій доказів сплати страховою компанією вказаної у Претензії суми та копії звіту, на підставі якого страховик сплатив вказану суму. 04.01.2023 [PERSON] направив на адресу [PERSON] копії документів, однак, до цього часу відповіді на Претензію не надано, збитки не відшкодовані. Окрім матеріальної шкоди, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, необхідності витрачати додаткові власні кошти та зусилля на відновлення транспортного засобу та позбавлення можливості користуватися власним транспортним засобом як для пересування, так і для заробітку коштів. [PERSON] заробляв на життя тим, що працював таксистом, тобто використовував свій транспортний засіб в умовах військового стану в Україні для забезпечення своєї родини матеріально: перевозив пасажирів, за що отримував грошові кошти. У результаті ДТП уже понад 10 місяців авто технічно пошкоджене, що унеможливлює його експлуатацію. Це спричиняє [PERSON] душевні страждання через неможливість матеріального забезпечення своєї родини, а також неможливість використати свій автомобіль для виїзду родини за межі м. Запоріжжя, яке систематично піддається ракетним атакам по цивільній інфраструктурі, в тому числі по житловій забудові. Позивач оцінює завдану моральну шкоду в сумі 7\~000,00 гривень. Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив та зазначив, що не погодившись зі Звітом № 19818/300491 від 16.05.2022, позивач не направив жодного письмового звернення до страховика щодо незгоди з викладеними висновками та самостійно замовив дослідження у іншої особи. Позивач вказує, що «різниця між страховим відшкодуванням та загальною вартістю завданого збитку складає 98\~580,83 гривень», що є не лише не коректним, але й вказує на неспівмірний розмір матеріальної шкоди. Позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок події ДТП за участю забезпеченого після виплати страхового відшкодування страховиком за відсутності письмових заперечень/не погодження з визначеним розміром потерпілим протягом встановленого законом строку вважаються узгодженим розміром страхового відшкодування (за одним страховим випадком). Ненадання позивачем жодних належних та допустимих доказів в частині щодо реального понесення ним витрат на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,70 враховуючи його рік випуску), у станціях з технічного обслуговування (СТО), вказує на недоведеність вказаної у позові матеріальної шкоди. Заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 7\~000,00 гривень не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому навів обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріально та моральної шкоди. Також зазначив, що висновок експерта направлявся на адресу ТДВ «СК «КРЕДО» для перерахунку розміру страхового відшкодування, однак, страховик не змінив прийнятого рішення, надавши письмову відповідь від 08.11.2022. Згідно з Висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку № 103 від 21.10.2022 ремонт транспортного засобу марки КІА MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , є економічно недоцільним, так як витрати на відновлювальний ремонт перевищують його вартість. Таким чином автомобіль KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , можна вважати фізично знищеним. Ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 07.02.2023 позовна заява була залишена без руху, а позивачу був визначений строк для усунення її недоліків. У визначений суддею строк недоліки заяви були усунуті позивачем. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.02.2023 відкрите провадження у справі, яка призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою про відмову у задоволенні клопотання від 07.03.2023 залишено без задоволення клопотання відповідача про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою про призначення експертизи від 11.04.2023 у справі призначена судова товарознавча експертизу та зупинене провадження у справі. 07.08.2023 судом отриманий висновок судового експерта та ухвалою про поновлення провадження у справі від 07.08.2023 поновлене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тихоліз С.П. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Баришніков А.Г. в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили. Заяви про розгляд справи без їх участі не подали. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.04.2022 о 08.30 годині в м. Запоріжжі на перехресті вул. Інститутська та Каширське шосе водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW 316, державний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT MEGANE, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем КІА MAGENTIS, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмовані відсутні. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.06.2022 у справі № 334/1482/22, яка набрала законної сили 14.06.2022 та відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України є обов`язковими для суду, що розглядає цю справу про правові наслідки дій [PERSON] , стосовно якого ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ТДВ СК «КРЕДО» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206755466 від 11.11.2021. Сума страхового відшкодування на одного потерпілого становила: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260\~000 гривень, за шкоду, заподіяну майну 130\~000 гривень. 19.05.2022 [PERSON] звернувся до ТДВ СК «КРЕДО» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив виплатити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку - ДТП, яка сталася 09.04.2022. Відповідно до листа ТДВ СК «КРЕДО» № 3113 від 08.11.2022 та звіту № 19818/3004915 від 16.05.2022, складеного ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ» на замовлення ТДВ СК «КРЕДО», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу вузлів і деталей, без урахування ПДВ, складає 59\~269,47 гривень. Страхове відшкодування в сумі 59\~269,47 гривень було виплачене ТДВ СК «КРЕДО» позивачу [PERSON] 22.09.2022, що підтверджується випискою по надходженню по картці. Крім цього, позивачем понесені витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 1\~600 гривень, що підтверджується Актом № 79 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.04.2022 та розрахунковою квитанцією Серії МААА № 367881 від 09.04.2022. 13.12.2022 позивач звернувся до відповідача з Претензією про здійснення відшкодування завданих матеріальних збитків внаслідок ДТП в сумі 88\~380 гривень. Відповідно до листа відповідача від 20.12.2022 він просив надати йому докази сплати страховою компанією 22.09.2022 суми, вказаної у претензії, та підстави сплати страховою компанією страхового відшкодування (звіт або висновок). 03.01.2023 [PERSON] були надіслані відповідачу відповідь ТДВ «СК КРЕДО», звіт № 19818/3004915 від 16.05.2022 та виписка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виплату страхового відшкодування, що підтверджується супровідним листом на додаткові матеріали до Претензії від 03.01.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до висновку експерта від 27.07.2023 № 329-23 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , завданого внаслідок ДТП 09.04.2022, складає 145\~856,21 гривень, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу [PERSON] , складає 163\~013,18 гривень, вартість утилізації транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень складає 48\~972,70 гривні. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Нормами статті 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). З огляду на наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Такі правові висновки Верховний Суд України висловив у постановах від 20 січня 2016 року та від 26 жовтня 2016 року, які підлягають застосуванню при розгляді судами справ у подібних спірних правовідносинах. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Суд встановив, що внаслідок ДТП, яка сталась 09.04.2022, відповідачем [PERSON] спричинені збитки позивачу [PERSON] у виді пошкодження транспортного засобу KIA MAGENTIS, реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 163\~013,18 гривень, що встановлено постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.06.2022 у справі № 334/1482/22 та висновком експерта від 27.07.2023 № 329-23. Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 15\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 01.03.2013\~№ 4\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~(далі\~ Постанова\~№ 4)\~роз`яснено,\~що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вищевказаним висновком експерта підтверджується те, що транспортний засіб позивача після ДТП є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу (340\~720,54 гривень) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (163\~013, 18 гривень), а отже ремонт є економічно необґрунтованим. Представник позивача у відповіді на відзив погодився з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним. Також, висновком експерта від 27.07.2023 № 329-23 спростовані висновки, викладені у звіті № 19818/3004915 від 16.05.2022, на підставі якого здійснене страхове відшкодування позивачу, щодо ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП та вартості відновлювального ремонту. Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі статтею 1191 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, що роз`яснено у пункті 14 Постанови № 4. На підставі вказаного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заподіяні позивачу збитки у вигляді знищення транспортного засобу, які дорівнюють різниці між вартістю збитків (163\~013,18 гривень) та виплаченим позивачу страховим відшкодуванням (59\~269,47 гривень). При цьому, вартість таких збитків (103\~743,71 гривні) перевищує заявлену позивачем вартість (98\~580,83 гривень). Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений статтею 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача різниці між завданими збитками та вартістю виплаченого страхового відшкодування в сумі 98\~580,83 гривень. Позов в частині стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1\~600 гривень задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до листа від 08.11.2022 № 3113 ТДВ СК «КРЕДО» повідомила позивачу про можливість повторного розгляду питання про відшкодування вказаних витрат у разі подання позивачем розрахункової квитанції МААА № 367881 та акту виконаних робіт, який долучений до матеріалів справи. Таким чином, право позивача на відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди не є порушеним і не підлягає судовому захисту. Суд не вирішує питання про питання про передачу знищеного транспортного засобу після відшкодування збитків відповідачу, який відповідальний за шкоду, оскільки ним не подана відповідна заява, а з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не вправі самостійно вирішувати вказане питання. Проте, вказана обставина не позбавляє відповідача права звернутись до суду з відповідним позовом до позивача після відшкодування йому збитків. Позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню з наступних підстав. Відшкодування моральної шкоди є одним із способів захисту права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, гарантованим Конституцією України, цивільним та кримінальним законодавством. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частин третьої, четвертої та п`ятої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд України в пункті 1 постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п. 96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Наслідки дорожньо-транспортної пригоди, винним в якому визнано відповідача, постали для позивача, як суттєво психотравмуючі, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної активності та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили [PERSON] моральні страждання. У даному конкретному випадку факт заподіяння моральної шкоди позивачу є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок перенесених страждань. При визначенні розумності та справедливості розміру моральної шкоди у даному конкретному випадку суд виходить також з характеру вчиненого відповідачем діяння, ступеню вини заподіювача шкоди, існуючих наслідків. Враховуючи те що відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб, що належить позивачу, враховуючи об`єм, характер, ступінь, глибину, інтенсивність і тривалість моральних, душевних страждань, яких зазнав позивач, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди в сумі 7\~000 гривень, яка відповідає вимогам розумності і справедливості і не може вважатися явно завищеною або надмірною. Суд не бере до уваги висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 103 від 21.10.2022, складеного судовим експертом Шаховим О.В., який не є допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено, що його підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що передбачено частиною п`ятою статті 106 ЦПК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 105\~580,83 гривень, яка складається з: різниці між завданими збитками та вартістю виплаченого страхового відшкодування в сумі 98\~580,83 гривень та компенсації моральної шкоди в сумі 7\~000 гривень. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Визначена позивачем ціна позову складає 110\~680,83 гривень. Проте, при визначенні ціни позову позивачем помилково включені до неї витрати на залучення експерта в сумі 3\~500 гривень. Таким чином, дійсна ціна позову складає 107\~180,83 гривень. Враховуючи часткове задоволення позову в сумі 105\~580,83 гривень, судовий збір в сумі 1\~057,57 гривень (1\~073,60*(105\~580,83:107\~180,83)) покладається на відповідача, а в сумі 16,03 гривень на позивача. Витрати відповідача на залучення експерта в сумі 16\~949,70 гривень (17\~206,56*(105\~580,83: 107\~180,83)) покладаються на нього, а в сумі 256,86 гривень на позивача. Витрати позивача на залучення експерта в сумі 3\~500 гривень покладаються на позивача, оскільки висновок експертного дослідження визнаний судом недопустимим доказом. Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 800,71 гривень. (1\~057,57 гривень (судовий збір покладений на відповідача) 256,86 гривень (втрати на залучені експерта, покладені на позивача)).

Outcome: partial