Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08.10.1988 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого є [PERSON] в половині. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08.10.1988 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] в половині. Згідно довідки Торговицького старостинського округу № 23-219 від 22.06.2023 у с. Торговиця [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], нумерація житлового будинку не змінювалася. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] . Із числа спадкоємців першої черги за законом разом із ним проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . За заповітом, посвідченим 04.02.2022 секретарем Торговицької сільської ради [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б не складалося, все, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , 1997 р.н. Згідно довідки № 23-233 виданої Торговицьким старостинським округом 29.06.2023 на день смерті [PERSON] проживала сама. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрації цього господарства як колгоспного двору без визначення розміру часток його членів. З довідки Торговицького старостинського округу № 23-231 від 29.06.2023 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER] проживали [PERSON] та [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки у колгоспному дворі. Згідно довідки Торговицького старостинського округу № 23-234 від 29.06.2023 вбачається. що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER] проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки у колгоспному дворі. [INFO] померла мама позивачка [PERSON] . На час її смерті позивачці було 17 років, вона була неповнолітньою. Згідно довідки Торговицького старостинського округу № 23-230 від 29.06.2023 [PERSON] на момент смерті була зареєстрована одна. Проте, згідно приписів ч.4 ст.1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину. Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі позивачка не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділення часток його членів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності по 1/8 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у колгоспному дворі [PERSON] станом на 15.04.1991 проживало четверо осіб - сам голова двору, його дружина, син та донька. Їм усім належала половина колгоспного двору у рівних частинах, по 1/8 кожному. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадкоємцем першої черги за законом є її дочка [PERSON] , яка претендує на 5/8 часток житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно позивачам за зустрічним позовом як членам колгоспного двору належить по 1/8 частці кожному. Ухвалою суду від 20.07.2023 зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності по 1/8 частці житлового будинку (справа № 342/856/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування (справа № 342/796/23), присвоївши об`єднаній справі № 342/796/23. На стадії підготовчого засідання позивач за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить суд визнати за нею право власності на 5/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Зазначивши, що позивачі за зустрічним позовом підставно вважають, що їй належить право на 5/8 часток вищевказаного житлового будинку, а саме: 4/8 (або 1/2) на підставі заповіту [PERSON] та 1/8 на підставі закону, як спадкоємець першої черги [PERSON] . Відповідно їм. Як членам колгоспного двору, належить по 1/8 частці кожному. В судове засідання учасники справи не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач-відповідач [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, рішення по справі просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в зустрічній позовній заяві просять про розгляд справи (підготовче та судові засідання) без їх участі. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 08.10.1988, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, слідує, що в половині будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Із копії свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 08.10.1988, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, слідує, що в половині будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Із довідки № 22-219 виданої 22.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно попередніх рішень виконкому [ADDRESS] перейменовано на Українська, а номер його житлового будинку незмінено - 6. Згідно довідки № 23-231 виданої 29.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради та фотокопії по господарської книги наданою старостою Торговицького старостинського округу [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 23-234 виданої 29.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради та фотокопії по господарської книги наданою старостою Торговицького старостинського округу [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01.08.1996 виконкомом Торговицької сільської ради Городенківського району. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 23-232 виданої 29.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] на момент смерті (а/з№25 від 01.08.1996) був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] ., [INFO] . Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 15.05.1964 Городенківським рай бюро ЗАГС доводиться, що [PERSON] , 1931 р.н., та [PERSON] , 1935 р.н., зареєстрували шлюб 03 лютого 1955 року, актовий запис № 2. Повідомленням державного нотаріуса Городенківської ДНК Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1018/01-16 від 18.07.2023 стверджується, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73237599 від 18.07.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , - не заведена. З наведеного слідує, що [PERSON] проживаючи на час смерті разом із спадкодавцем (чоловіком) [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом. Проте, юридично не оформила своїх спадкових прав на вищевказане майно. За заповітом від 04.02.2020 посвідченого секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району, [PERSON] , яка народилася в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області [INFO] та проживає в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , 1997 р.н. даний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 7. [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 370 від 20.05.2022, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.05.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 23-233, виданої 29.06.2023 Торговецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що [PERSON] на момент смерті (а/з № 370 від 20.05.2022) була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] - одна. Із копії спадкової справи № 160/2022, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., слідує, що 04 листопада 2022 року до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася позивач [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70525729 від 04.11.2022 свідчить про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 69880934, номер у нотаріуса 160/2022. Також, в матеріалах спадкової справи № 160/2022 міститься заява [PERSON] від 07.02.2023 про відмову від прийняття спадщини, а саме даною заявою [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за законом після смерті померлої мами [PERSON] та відмовилася від обов`язкової частки в спадковому майні. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , 25.05.2023 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я. від 25.05.2023 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що частка померлої в житловому будинку конкретно не визначена. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.09.1997 виконкомом Торговицької сільської ради вбачається, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 12 липня 2019 року з [PERSON] , актовий запис № 5, прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що доводиться копіє свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.07.2019 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 24.08.1996 виконкомом Торговицької сільської ради батьки позивачки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися 24 серпня 1996 року. Мама позивачки [PERSON] померла [INFO] у віці 36 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.10.2014 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час її смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Із копії довідки № 23-230 виданої 29.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). На час смерті [PERSON] її дочці / позивачці/ [PERSON] було 17 років, тобто вона була неповнолітньою та відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 122/2023, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., слідує, що 06 липня 2023 року до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , а саме на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] звернулася позивач [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73101739 від 06.07.2023 свідчить про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 70897356, номер у нотаріуса 122/2023. Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я. від 06.07.2023 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що частка померлої в житловому будинку конкретно не визначена. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами споруджений(реконструкція) в 1991 році. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 91 від 08.05.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] становить 228 240 грн. Даний даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що слідує з довідки № 23-215 виданої 22.06.2023 Торговецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 338021471 формованої 05.07.2023 відомості щодо права власності на будинок [ADDRESS] - відсутні. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головами якого по 1/2 частці були [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] та [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як вбачається із матеріалів справи житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головами якого по 1/2 є [PERSON] та [PERSON] . В 1/2 частині житлового будинку, головою якого був [PERSON] станом на 15.04.1991 проживав голова [PERSON] та його дружина [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/4 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися Після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину його дружина [PERSON] , проте юридично не оформила своїх спадкових прав на належну чоловікові частку вищевказаного житлового будинку. Таким чином, частка [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] становила 1/2. Позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON] після її смерті прийняла спадщину звернувшись до приватного нотаріуса Городенківського РНО із відповідною заявою. А в 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/8 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Після смерті члена двору [PERSON] позивач прийняла спадщину, зокрема на належну померлій 1/8 частку у вищевказаному будинковолодіння. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавців на належні їм частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, виходячи із зменшених позовних вимог за первісним позовом та заявлених позовних вимог за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що зменшені позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення, а саме за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 5/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме: 1/2 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та в порядку спадкування за законом смерті матері [PERSON] , які належали померлим як членам колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності по 1/8 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] підлягають до задоволення, оскільки позивачі за зустрічним позовом були членами колишнього колгоспного двору та їх частка у даному дворі становить по 1/8, та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їм майно, їм необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved