Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з 28 лютого 2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність між ними взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та виховання дітей, втрачено всі фізичні та духовні зв`язки між ними, у зв`язку з чим вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.\~ Не погодившись з позовом відповідач 30.01.2023 подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що шлюб можливо зберегти, дійсна причина для розірвання їх шлюбу наразі відсутня, у них двоє малолітніх дітей, тому вони зобов`язані налагодити шлюбні відносини (а.с.16). 21.04.2023 представником відповідача адвокатом Олійник О.А. подано ще один відзив, у якому також просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що позивач після початку війни добровільно вступив на службу до ТРО (ЗСУ) і через фізичну відстань чоловік підтримував з дружиною та дітьми зв`язок лише по телефону. З кінця листопада 2022 року [PERSON] , як командира взводу, перевели на Запорізький напрямок, і з того часу від додому не приходив через відсутність можливості. До цього часу, сторони підтримують свої шлюбні відносини, на відстані, мають спільний бюджет, [PERSON] утримує дітей, які чекають на повернення батька додому після закінчення війни. А тому розірвання шлюбу буде суперечити як інтересам дружини так і інтересам двох малолітніх дітей (а.с.28-29). У судовому засіданні, яке відбулося 11 травня 2023 року відповідач заявила клопотання про надання максимального строку для примирення, що надасть можливість особисто побачити позивача та налагодити стосунки (а.с.37-38). Ухвалою суду від 11.05.2023 клопотання відповідача задоволено, надано сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців, провадження у справі зупинено до закінчення строку встановленого судом (а.с.41). Позивач, не погоджуючись із вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2023 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року в частині тривалості строку для примирення змінено з шести місяців на три місяці (а.с.78-80). Ухвалою суду від 14.08.2023 поновлено провадження у справі, оскільки строк визначений судом для примирення сторін сплив (а.с.83). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Орлова Ю.П. позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу між сторонами, з огляду на те, що примирення між ними не відбулося, позивач має тривалі стосунки з іншою жінкою, з якою бажає створити сім`ю та зареєструвати шлюб. Відповідач у судове засідання, призначене на 20.09.2023 не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи через хворобу (а.с.100,101), у зв`язку з чим судом відкладено розгляд справи. У судове засідання, призначене на 02.10.2023 відповідачка повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення смс-повідомлення за номером мобільного телефону, вказаного позивачем у заявці про отримання судового виклику в електронній формі за допомогою смс-повідомлення (а.с.17), що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber». За вказаних обставин, враховуючи те, що належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, причини неявки не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 лютого 2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №54 (а.с.5). Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. У судовому засіданні представник позивача повідомила, що її довіритель має намір створити нову сім`ю. Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як зазначалося вище, ухвалою суду від 11.05.2023, зміненою постановою суду апеляційної інстанції, сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці, після спливу якого примирення не відбулося. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Доводи відповідачки, наведені у відзиві, про те що між сторонами збереглися шлюбні стосунки на відставні, що вони мають спільний бюджет, не підтверджені жодним доказом. Справа перебувала у провадженні суду більше десяти місяців. За цей час позивач не змінив думку щодо небажання зберегти шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою. На переконання суду одне лише бажання відповідачки зберегти сім`ю не може бути підставою для відмови у позові, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді як жінки, так і чоловіка. Обмеження можливості відповідача на створення нової сім`ї було б надмірним та невиправданим втручанням право на повагу до приватного і сімейного життя, яке у гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ураховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Наведені обставини є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінив прізвище на « [PERSON] ». Клопотань про зміну прізвища не заявляв, а тому суд вважає за необхідне залишити прізвище позивача без змін. Згідно наданої суду квитанції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved