Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Також зазначила про те, що в цьому будинку зареєстровані дружина та дочка її покійного брата [PERSON] , які в будинку не проживають більше п`яти років. Відповідачі у добровільному порядку відмовляються звільнити займане житлове приміщення і скасувати свою реєстрацію в ньому, хоча мають інше житло в с. Меделівка, а тому позивач просить суд позбавити їх права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , спадщину після смерті якого фактично прийняв його син [PERSON] , тобто рідний брат позивачки, а також остання. [PERSON] помер [INFO] та на момент його смерті в спірному будинку була зареєстрована його дружина [PERSON] , а в 2004 році з дозволу позивача було зареєстроване місце проживання [PERSON] . На даний час відповідачі не проживають в житловому будинку належному позивачеві, а реєстрація їх місця проживання порушує право власності [PERSON] . Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, 24.05.2023 подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що вважають позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому просять відмовити в їх задоволенні. Окрім того, зауважили, що 29.05.2018 приватним нотаріусом Житомирського РНО Житомирської області Камінською Л.В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу якого входить 1/2 ідеальна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 ідеальну частку житлового будинку [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцю першої черги не видано. [PERSON] помер [INFO] , діти останнього, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми та дружина [PERSON] на підставі ст. 529 ЦК УРСР України є спадкоємцями першої черги. На думку відповідачів, вони відповідно до діючого законодавства прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується будинковою книгою, копія якої додана позивачем до позову (а.с. 50-53). Свідки [PERSON] (сусідка позивачки), [PERSON] (дочка позивачки), [PERSON] ,\~зазначили,\~що відповідачі ніколи не проживали в житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] , участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають, [PERSON] після одруження з відповідачкою [PERSON] у 1980-х роках переїхав жити в с. Лутівка. Заслухавши пояснення\~представника позивача,\~свідків,\~вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 ідеальної частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2018 зареєстрованого в реєстрі за №910 та відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125591777 від 29.05.2018. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 ідеальну частку житлового будинку [PERSON] , який помер [INFO] ще не видано (а.с. 7, 8). Згідно копії будинкової книги відповідачі зареєстровані в будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15-18). Відповідно до копій документів, які надані відповідачами до відзиву встановлено, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище [PERSON] . До того ж, вбачається, що відповідач [PERSON] з 30.01.1969 перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 52-53). З показань свідків встановлено, що відповідачі ніколи не проживали в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст.\~386, 391 ЦК України\~власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно до постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою, і вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування даним житловим приміщенням та можуть бути позбавленими права користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шостастатті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доводи відповідачів про те, що вони фактично прийняли спадщину після смерті чоловіка/батька [PERSON] і [PERSON] та на підставі ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги за законом і мають право на спадкування 1/2 частини спірного житлового будинку, суд вважає неспроможними, так як суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують родинні відносини зі вказаним спадкодавцем, а з наданої копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що відповідач перебуває в шлюбі з саме з [PERSON] (а.с. 53). Також суду не надано доказів прийняття спадщини у відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved