Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Урсаленко О.М. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 19.02.1993 по 08.04.2021. Весь період трудової діяльності він піддавався впливу несприятливих умов праці, що призвело до погіршення його стану здоров`я. Наказом від 08.04.2021 № 281ок позивача було звільнено з ПАТ «Шахтоуправління Покровське» згідно ст. 38 КЗпП України. У зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу було встановлено, третю групу інвалідності та втрата працездатності в розмірі 65%. По сукупності захворювань, діагноз: пневмоконіоз, ускладнений хронічнийбронхітом II ст.в фазі затихаючого загострення ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатіяL5SI праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями,м`язово-тонічним та больовим синдромом,(М54,7.1), гіпертонічна хвороба І ст. СН 0, Ризик 2. Позивач зазначає, що на теперішній час він має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функції організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, що призвело до порушення звичного способу його життя і потребує додаткових зусиль для організації, порушення нормальних життєвих зв`язків.Внаслідок вказаного, позивач відчуває суттєві незручності, свою неповноцінність, постійне хвилювання та емоційну напругу, що призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 200000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я.Крім того, позивач вказує, що адвокатом ДенисоимЄ.М.було надано правничу допомогу, попередній розрахунок якої становить 20 000 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідними вимогами. Представник відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час працевлаштування позивач усвідомлював та погоджувався, що під час роботи на підприємстві відповідача буде піддаватися впливу шкідливих факторів. Представник відповідача зазначив, що з боку підприємства застосовуються засоби індивідуального захисту, впроваджуються прогресивні технології з метою мінімізації впливу шкідливих факторів, з якими неминуче має справу кожен працівник гірничо-видобувної галузі.Але жоден засіб індивідуального захисту не може абсолютно убезпечити працівника від впливу шкідливого фактору, якщо сам працівник не докладає зусиль для збереження свого здоров`я. Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача 200\~000,00 грн. моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Також щодо витрат на правову допомогу просили відмовити, оскільки дана категорія справи не представляє високої складності, вважають що судові витрати позивача необґрунтовано завищені та фактично не понесені. Тому просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. 13.03.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 51). Ухвалою суду від 01.06.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.86). Позивач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, його представникУрсаленкоО.М. надав суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 103-104). Представник відповідача в судове засідання не з`явився,раніше на адресу суду надали відзив на позов, не заперечували проти розгляду справи у їх відсутність (а.с. 62-65). Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з19.02.1993 по 31.03.2021, наказом від 08.04.2021 року № 281кз, звільнений за власним бажанням та у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.13-16). 14.06.2022 за результатами проведеного розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт за формою П-4, [PERSON] було встановлено діагнози:пневмоконіоз, уускладнений хронічнимбронхітом II ст.в фазі затихаючого загострення ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатіяL5SI праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями,м`язово-тонічним та больовим синдромами, гіпертонічна хвороба І ст. СН 0, Ризик 2, хронічне професійне захворювання виникло, у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пил, фізичне навантаження, робоча поза (а.с. 18-21). Згідно довідки МСЕК від 01.09.2022 серії 12ААА № 119645 позивачу первинно безстроково встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю за професійним захворюванням(а.с.12). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України\~«Про\~охорону праці»,\~а саме,\~ч.\~1\~ст.\~9,\~було визначено,\~що відшкодування\~шкоди,\~заподіяної працівнику\~внаслідок ушкодження\~здоров`я\~або у\~випадку смерті\~працівника,\~здійснюється Фондом\~соціального страхування\~від нещасних\~випадків на\~виробництві та\~професійних захворюваньУкраїни. Відповідно до змін, внесених до Закону України «\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 01.09.2022позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 11). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)»\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Внаслідок професійного захворювання позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з вищевикладеного,суд вважаєможливим стягнутиз відповідачана користьпозивача врахунок\~відшкодування моральної шкоди 100\~000грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., то дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. У свою чергу, будь-яких документів на підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат на правничу допомогу [PERSON] суду надано не було, що унеможливлює встановити, що заявлені витрати були дійсно понесені позивачем у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial