Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в квартирі за адресою [ADDRESS] та в будинку за адресою [ADDRESS] з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме будинком за адресою [ADDRESS] та особистою приватною власністю постраждалих осіб; вжити заходів щодо обмеження спілкування [PERSON] з постраждалими дітьми; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 1 км до місця проживання постраждалих осіб, а саме до квартири за адресою [ADDRESS] та до будинку за адресою [ADDRESS] , до місця навчання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме ліцею №23, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Вербова, буд.42 , до місця роботи [PERSON] , а саме торгового центу « Центральний » за адресою м.Рівне, вул.Соборна, буд.69 ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заяви покликається на те, що перебувала з [PERSON] в шлюбі, який було розірвано за рішенням Рівненського міського суду. В них є четверо неповнолітніх дітей. Всі разом проживали у будинку на [ADDRESS] . Під час спільного проживання з [PERSON] останній постійно підіймав на неї та дітей руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію. Чинив на неї та дітей психологічний тиск. 02 жовтня 2023 року [PERSON] ввірвався до житла за адресою [ADDRESS] , де нині вона проживає з дітьми, та чинив психологічний тиск на дітей, погрожував їй та дітям, шарпав її. Змушена була викликати поліцію. [PERSON] чинить на неї також економічний тиск, так як створив неможливі умови проживання з ним у їх спільному будинку за адресою [ADDRESS] , що змусило її з дітьми переїхати жити в однокімнатну квартиру. [PERSON] відмовився віддати з їх будинку її та дитячі речі. Постійні побиття та погрози з боку [PERSON] стали підставою розриву їх відносин, втім він все одно не залишає її у спокої: весь час переслідує, ходить за нею на роботу, приходить до квартири, чинить психологічний та економічний тиск на неї та дітей. [PERSON] хворіє на психічну хворобу і вона побоюється, що він може завдати шкоди її здоров`ю та здоров`ю дітей шляхом нанесення тілесних ушкоджень. Ухвалою від 05 жовтня 2023 року суд відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі як заінтересованих осіб орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради та Головне управління Національної поліції в Рівненській обласі. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та пояснила, що колишній чоловік вчиняв щодо неї психологічне та економічне насильство. В нього є психічний розлад, неодноразово проходив лікування в психдиспансері, щоденно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в нетверезому стані вривається до неї, на роботу приходить, пише повідомлення, принижує, не вчасно сплачує аліменти. Після розлучення [PERSON] обіцяв переїхати з будинку, де вони проживали з дітьми, в інше помешкання, але не зробив цього. Через його поведінку була змушена забрати дітей і переїхати у належну їй квартиру. У будинку, власником якого вона також є, [PERSON] поміняв замки, речі не віддавав. З позовом про усунення перешкод у користуванні майном не зверталася в зв`язку з браком коштів. Чоловік бив її і гвалтував, але в поліцію не зверталася, бо не було коштів. 02 жовтня 2023 року [PERSON] ввірвався в квартиру, ображав її, не хотів залишати помешкання. Не бажає, щоб колишній чоловік приймав участь у вихованні дітей, бо вони його бояться, старший син взагалі про нього чути не хоче. Після того, як вони стали жити окремо, психологічний стан дітей покращився. У періоди між загостреннями хвороби у [PERSON] він нормально спілкується з дітьми, але його поведінка не передбачувана, а тому боїться за свою безпеку та безпеку дітей. Представник заявниці додатково пояснила, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо своєї дружини, позбавив її права проживати у житлі, 1/2 якого належить заявниці, не давав забирати особисті речі. Конфліктна ситуація між подружжям триває ще з 2021 року, що негативно впливає на психологічний стан дітей, які не могли спокійно спати, були знервовані. Заінтересована особа [PERSON] заперечує проти задоволення заяви та пояснив, що речі не віддавав, оскільки просив заявницю повернутися проживат у будинок на [ADDRESS] . Коли [PERSON] приїхала забирати речі 28 серпня 2023 року його не було вдома, але пізніше він приїхав і дав їй можливість їх забрати. Надалі заявниця приїздила забирати решту речей сама без супроводу поліції і перешкод він їй не чинив. 02 жовтня 2023 року він прийшов відвідати дітей, в квартиру не вривався, приніс дітям фрукти та одяг. Заявниця відразу накинулася на нього, що не попередив про візит. Через 5 хвилин [PERSON] почала викликати поліцію. Чому саме на нього склали протокол про адміністративне правопорушення не знає, тому що ніяких насильницьких дій не вчиняв, заявниці не погрожував. На утримання дітей сплачує аліменти в розмірі 8000 грн щомісяця. Крім того, купував речі, телефони, одяг, спортивні рюкзаки, давав гроші на поїздку сина в Карпати. Діти дійсно інколи ставали свідками їх сварок, але його бояться не через це, а тому що дружина та теща налаштовують їх проти нього. Півроку тому в нього було психічне загострення, до того 2-3 роки тому, але на обліку в лікаря-психіатра не перебуває. Заявниці не чинить перешкод у користування житловим будинком та не виганяв з нього, вона з власної волі переїхала з дітьми у квартиру. Представник заінтересованої особи додатково пояснила, що між колишнім подружжям існують неприязні стосуни, а тому таким чином заявниця хоче вирішити майнові питання, намагаючи позбавити свого колишнього чоловіка права користування спільним майном, та питання виховання дітей шляхом заборони бачитися з ними. Постанови, на які посилається заявниця, дворічної давнини та втратили свою актуальність. Докази, що 02 жовтня 2023 року [PERSON] вчиняв щодо [PERSON] домашнє насильство, відсутні, оскільки рішення суд за результатами розгляду протокола про адміністративне правопорушення не ухвалене. У поданій до суду заяві від 06 жовтня 2023 року представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазановим Н.М. просить справу розгядати без її участі. Представник Головного управління Національної поліції у Рівненській області в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2023 року. [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/2) належить квартира [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2020 року у справі № 569/2274/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. За змістом постанови, 22 листопада 2019 року близько 20 год 20 хв [PERSON] за спільним місцем проживання вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї дружини [PERSON] , під час якого погрожував та шарпав за одяг. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2021 року у справі № 569/16700/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. За змістом постанови, 06 серпня 2021 року близько 2 год 00 хв [PERSON] за адресою спільного місця проживання вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї дружини [PERSON] , в ході чого ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та виганяв з дому, чим своїми діями здійснив домашнє насильство. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення [PERSON] в судовому засіданні визнав. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року у справі № 569/1442/22 [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.173-2 КУпАП. За змістом постанови, 13 січня 2022 року [PERSON] , перебуваючи за адресою спільного місця проживання, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство. В судовому засіданні [PERSON] вину визнав частково. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2022 року у справі № 569/13054/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. За змістом постанови, 15 серпня 2022 року о 20 год 00 хв [PERSON] за місцем спільного проживання вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно дружини [PERSON] , під час якого грубо виражався, шарпав за одяг, вкусив за палець та кинув в обличчя помідори. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав повністю. З 25 січня 2022 року [PERSON] перебуває на профілактичному обліку Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області за категорією обліку "Кривдник", що підтверджується інформацією Управління превентивної діяльності ГУНП в Рівненській області № 1490/116/20-2/01-2023 від 05 жовтня 2023 року. Відповідно до талонів-повідомлень № 26931 та № 26944 про прийняття і реєстрацію заяви/повідомлення/ про кримінальне правопорушення та іншу подію , 28 серпня 2023 року о 21 год 36 хв та 22 год 50 хв зі служби 102 надійшли повідомлення [PERSON] про те, що колишній чоловік не впускає її в будинок забрати особисті та дитячі речі. Згідно талону-повідомлення № 31222 про прийняття і реєстрацію заяви /повідомлення/ про кримінальне правопорушення та іншу подію, 02 жовтня 2023 року о 21:52 зі служби 102 надійшло повідомлення [PERSON] про те, що колишній чоловік прийшов до квартири та вчиняє домашнє насильство психологічного характеру в присутності неповнолітніх дітей, відмовляється покидати квартиру. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п.3, 14 та 17 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.6, 8 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Неодноразові притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вину у вчиненні якого останній визнає, перебування його на профілактичному обліку як кривдника, підтвердження ним факту чинення перешкод у користуванні особистими речами, факт складення щодо нього адміністративного протоколу за вчинення домашнього насильства 02 жовтня 2023 року, що свідчить про встановлення конфлікту уповноваженими органами поліції, в своїй сукупності підтверджують вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці та наявність ризиків його повторення в майбутньому. Відсутність в матеріалах с прави постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення 02 жовтня 2023 року домашнього насильства сама по собі не є підставою для спростування факту вчинення таких дій, оскільки обмежувальний припис є тимчасовим заходом, що спрямований на попередження повторного вчинення насильства до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у адміністративній справі. За таких обставин суд вважає за необхідне тимчасово заборонити [PERSON] перебувати у квартирі за місцем проживання заявниці та наближатися на відстань 500 м до місця її проживання строком на три місяці. Разом з тим, факт економічного насильства щоо [PERSON] не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Посилання заявниці на несвоєчасну сплату аліментів як доказ економічного насильства не заслуговують на увагу, оскільки несвоєчасна сплата аліментів не є тими діями, які свідчать про вчинення такого виду насильства в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Не надано заявницею також доказів, що [PERSON] переслідує її, розшукує на роботі, веде з нею листування, телефонні переговори принизливої чи погрозливої форми, а тому підстав для встановлення таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд не вбачає. В судовому засіданні встановлено, що між колишнім подружжям існує спір щодо користування майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності. Заявниця з дітьми проживає у квартирі [ADDRESS] , а заінтересована особа - в житловому будинку [ADDRESS] . Доказів, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком, суду не надано. Заявниця підтвердила, що з власної волі залишиа помешкання та нині проживає у квартирі, а тому підстав для висновку, що колишній чоловік умисно позбавив її житла, немає. У разі спору щодо поділу спільного майна подружжя чи порядку користування ним заявниця не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом. Із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON] звернулася також і в інтересах дітей як постраждалих осіб. Однак жодного доказу, щ [PERSON] вчинив щодо дітей домашнє насильство у будь-якій формі заявниця не надала. Небажання заявниці участі колишнього чоловіка у вихованні дітей та спілкуванні з ними не може бути слугувати підставою для видачі обмежувального припису в частині обмеження прав [PERSON] щодо дітей. За таких обставин заяву про видачу обмежувального припису належить задовольнити частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial