Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 21 січня 2018 року державним виконавцем Замостянського ВДВС у\~м.\~Вінниці (\~нині \~Другий ВДВС\~у м.\~Вінниці Міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Київ)\~відкрите виконавче\~провадження №\~55514960\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №1733\~від 19\~вересня 2016\~року,\~вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за угодою про надання особистого кредиту №500543341 від 16 лютого 2016 року, укладеною між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Позивач вказує, що вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, що виключає будь-яку можливість надання нотаріусу оригіналу нотаріально-посвідчено примірника такої угоди та відповідно у нотаріуса не було всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Вказане і стало підставою для звернення до суду з цим позовом та просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб та до участі в справі залучені як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., державний виконавець Другого ВДВС у м. Вінниці Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), та витребувано у позивача копію угоди про надання особистого кредиту №500543341 від 16 лютого 2016 року. Відповідач надав відзив на позов, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що право вимоги за кредитним договором, укладеним з позивачем, відступлено ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», тобто АТ «Сенс Банк» (попереднє найменування АТ «Альфа-Банк») є неналежним відповідачем. Звертає увагу, що позивач не довів спірність суми боргу та звертає увагу, що на час вчинення виконавчого напису був чинний п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, відповідно до якої кредитні договори належали до переліку документів на яких вчиняються виконавчі написи нотаріусів, а посилання на постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року, яка була ухвалена пізніше, є безпідставним. При цьому звертає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Позивач надав відповідь на відзив та, підтримуючи позовні вимоги, вказує, що виконавчий напис вчинений на користь ПАТ «Альфа Банк», який є і стягувачем у виконавчому провадженні та інформація щодо жодних інших стягувачів відсутня. Звертає увагу, що постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 з моменту її прийняття, а тому для вчинення виконавчого напису нотаріально посвідчений договір є обов`язковою умовою. Щодо строку позовної давності, то вказує, що він є не пропущений, так як про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо влітку 2021 року, коли почалися грошові стягнення з його карткового рахунку, а відповідачем не надано доказу про те, що позивачу було відомо про відкриття виконавчого провадження. Також зауважує, що питання суми боргу не є підставою позову. Заперечення на відповідь на відзив відповідач не надав. Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористалася. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року відмовлено сторонам у витребуванні додаткових доказів, відмовлено позивачу в поновленні строку та прийнята до розгляду відповідь позивача на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 16 лютого 2016 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») укладений кредитний договір №500543341, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500543341, акцептом пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту та графіком, який є додатком до цього договору. Договір укладений в простій письмовій формі. 19 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17133, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500543341 від 16 лютого 2016 року, укладеною між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», в сумі 37586,81 12 січня 2018 року державним виконавцем Замостянського ДВС міста Вінниці відкрите виконавче провадження з примусового його виконання (ВП 55514960). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Слід зазначити, що 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». При цьому, ухвалюючи рішення в цій справі, суд визнав вказану постанову нечинною з моменту її прийняття. Тобто договір, укладений в простій письмовій формі, не є підставою для вчинення виконавчого напису. Укладений між сторонами договір №500543341 від 16 лютого 2016 року не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо твердження сторони відповідача, що він є неналежним відповідачем, то як слідує з матеріалів справи, виконавчий напис вчинений саме на користь відповідача, він є стягувачем у виконавчому провадженні та доказів щодо його заміни не надано, а наявність договору факторингу не змінює цього. Щодо строку позовної давності, про який вказує відповідач, то слід звернути увагу, що відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи виконавчий напис був вчинений у вересні 2016 року та пред`явлений до виконання в січні 2018 року. Відповідач зазначає про пропуск позивачем позовної давності, однак суд звертає увагу, що доказів проте, що позивач знав про наявність виконавчого напису не надав та матеріали справи таких не містять. При цьому суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено направлення копії виконавчого напису боржнику. Виконавче провадження відкрите в січні 2018 року, тобто з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» боржник міг дізнатися про наявність виконавчого напису в січні 2018 році, з позовом до суду позивач звернувся 27 червня 2023 року. Однак слід\~врахувати, що відповідно п.12 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України введено карантин, який надалі продовжувався та діяв до 30 червня 2023 року. Окрім того, згідно п. 19 Розділу «Прикінцеві положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Тобто, враховуючи вище викладене, строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину та строк воєнного, надзвичайного стану. Отже строк позивачем не пропущений. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved