Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У серпні 2023 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 27 вересня 2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4834400 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов даного кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту - 27.10.2021. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 20 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. 17.10.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок позивача в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 79 грн 00 коп, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 16.11.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 16.11.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок позивача в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 11 400 грн 00 коп, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 16.12.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 20.12.2022 відповідачка здійснила оплату на рахунок позивача в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 13 547 грн 00 коп, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 19.01.2022) зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 19.01.2022 відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим даний кредитний договір було автопролонговано, а строк кредитування було продовжено на 90 календарних днів. Надалі [PERSON] оплати за кредитним договором не здійснювала. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором позивач повідомив відповідачку шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 43 666 грн 85 коп, у тому числі: 19 373 грн - тіло кредиту та 24 293 грн 85 коп - нараховані проценти. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 43 666 грн 85 коп, інфляційні втрати в розмірі 7816 грн 35 коп, 3 % річних у розмірі 1676 грн 09 коп та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 02.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про розгляд справи 05.09.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за вказаною в позовній заяві адресою, до суду повернулася копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками з відміткою про їх невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Про розгляд справи в судовому засіданні 27.09.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідачка [PERSON] повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті Червоноармійського районного суду Житомирської області та за місцем реєстрації через Курненську сільську раду Житомирського району Житомирської області. Будь-яких заяв та клопотань від неї, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. За інформацією Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 898 від 08.09.2023 та згідно довідки Стрибізького старостинського округу № 1 Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 876 від 08.09.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти цього. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. З матеріалів справи встановлено, що 27.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4834400, згідно умов якого сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн. Строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка 0,019 % в день. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору) (а.с. 21-30). Вказаний договір про надання споживчого кредиту був підписаний [PERSON] 27.09.2021 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С814401 (а.с.30), після чого відповідачка отримала кредит в сумі 20 000 гривень на свою платіжну карту, що підтверджується довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" № 2637 від 04.05.2023 (а.с. 37-40). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту виконало в повному обсязі та надало їй кредит в сумі 20 000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Згідно п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,019% в день застосовується відповідно до умов, передбачених укладеним кредитним договором. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3 договору. Як вбачається з карти обліку Договору № 4834400 від 27.09.2021 (розрахунку заборгованості) [PERSON] здійснила часткову оплату на рахунок кредитора, а саме: 17.10.2021 у розмірі 79,80 грн (оплата процентів), 16.11.2021 у розмірі 11 400 грн (оплата процентів) та 20.12.2021 у розмірі 13 547 грн (627 грн - оплата основного боргу, 12 920 грн -оплата процентів). Будь-яких інших оплат відповідачка за кредитним договором не здійснювала (а.с. 46-74). Таким чином, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим на підставі п. 4.3 кредитного договору даний кредитний договір було продовжено на 90 календарних днів. 18 квітня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с. 96-104). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 клієнт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" передав, а фактор ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв реєстр боржників кількістю 9333, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 120 955 292 грн 09 коп (а.с. 105). З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 4834400, загальна сума заборгованості становить 43 666, 85 грн, в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу - 19 373 грн, сума заборгованості за відсотками - 24 293, 85 грн (а.с. 20). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту останньої, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 19). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З договору про надання споживчого кредиту № 4834400 від 27.09.2023 вбачається, що вказаний договір укладений між сторонами в електронній формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, відповідачка неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 7816, 35 грн за період з травня 2022 року по червень 2023 року включно та 3% річних в сумі 1676,09 грн за період з 20.04.2022 по 31.07.2023, які позивач просить стягнути з відповідачки за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. У частині 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Щодо позовних вимог вимог про відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 (а.с. 120), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1423361 від 31.07.2023 (а.с. 42), копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с. 123-125), копію звіту про надання правової допомоги від 31.07.2023 (а.с. 36), копію платіжної інструкції № 859 від 26.07.2023 (а.с. 43), копію рахунку на оплату по замовленню № 633/26/07 від 26.07.2023 (а.с. 119), тому дані витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2147 грн 20 коп, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі (43 666, 85/ 53 159,29) * 2147,20 = 1763,78 грн та витрати на правову допомогу (43 666, 85/ 53 159,29) * 10 000 = 8214,34 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial