Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 11 листопада 2007 року. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склались. У сторін втрачено почуття довіри, турботи, взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Протягом двох останніх років між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння, у кожного з них протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивачка зазначає, що вони перестали бути родиною, подружнє життя не склалось. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить шлюб з [PERSON] розірвати. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просила справу розглядати у її відсутність, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві, яка надійшла до суду 26.09.2023 р., останній позов визнав, просив розглядати справу у його відсутність. Водночас зазначив, що не вчиняв відносно позивачки домашнього насильства, не зловживає алкогольними напоями, з позивачкою разом не проживає, а діти проживають разом з ним у смт.Мар`янівка. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті, просив вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з нього в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого останньою при поданні позову. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 листопада 2007 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №2074. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, у зв`язку з чим вони бажають їх припинити. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить її заява. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у поданій суду заяві не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок згідно квитанції ПН №215600426655 від 29.08.2023 року. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved