Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

В січні 2021 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 52005,12 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 27 листопада 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та Підприємством з 100 % іноземними інвестиціями «БІЛЛА- Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6761916/9069/17 за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] . 08 січня 2018 року в м. Києві по вул. Набережне шосе, за участю забезпечного транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2018 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, виплатило ФОП [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 52005,12 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором добровільного страхування страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрим є [PERSON] . Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року задоволено позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та стягнуто з [PERSON] 52 005,12 грн виплаченого страхового відшкодування, 2270,00 грн судового збору, а всього 54275,12 грн. 11 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Головкова Є.І. про перегляд заочного рішення суду, в якій просить суд: поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 по справі № 756/155/21. В мотивування поданої заяви зазначає, що заперечує проти задовлення заявлених вимог, оскільки [PERSON] не є особою, яка володіє транспортним засобом, під час розгляду справи не встановлено власника транспортного засобу; транспортний засіб під керуванням [PERSON] на момент ДТП мав страховий сертифікат «Зелена картка», тому мало бути залучено МТСБУ, як співвідповідача з дослідженням ліміту відповідальності МТСБУ, як страховика й лише у разі недостатності страхового відшкодування, залишок несплаченої суми мав би стягуватися з [PERSON] . На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2023 року заяву передано на розгляд судді Жуку М.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року відведено суддю Жука М.В. від розгляду заяви про перегляд заочного рішення, матеріали заяви передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2023 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року поновлено [PERSON] пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07 червня 2023 року Ухвалою Оболонського районного суд від 07 червня 2023 року скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 04 липня 2023 року. 04 липня 2023 року, 04 вересня 2023 року судові засідання за клопотанням представника відповідача відкладено до 02 жовтня 2023 року. В судове засідання 02 жовтня 2023 року представник позивача не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. В позовній заяві представник просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання 02 жовтня 2023 року не з?явилися, представник відповідача повідомлений про день та час розгляду справи, про що розписався в розписці. 29 вересня 2023 року від представника відповідача на офіціну електронну адресу суду надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване перебуванням у службовому відрядженні. За таких обставин, враховуючи, що належним чином сповіщений представник відповідача не прибув у судове засідання, беручи до уваги наявність висловленої у заяві про перегляд заочного рішення позиції відповідача стосовно позовних вимог, враховуючи тривалість перебування справи в провадженні, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, їх представників , за наявними матеріалами справи та ухвалити рішення. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 27 листопада 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та Підприємством з 100 % іноземними інвестиціями «БІЛЛА- Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6761916/9069/17 за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 3-6). Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, 08 січня 2018 року о 16.46 год. в м. Києві по вул. Набережне шосе, 25 [PERSON] керуючи автомобілем марки «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та не врахував погодні умови та швидкість, допустивши зіткнення з автомобілем «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою постановою Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, тому не підлягає доведенню. Як вбачається з матеріалів справи, 09 січня 2018 року представник підприємства з 100 % іноземними інвестиціями «БІЛЛА- Україна», звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. Ураховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту від 27 листопада 2017 року № 06/6761916/9069/17 складено страховий акт 1 від 30 січня 2018 року № 2300198689, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику ФОП [PERSON] страхового відшкодування у сумі 52005,12 грн. 02 лютого 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» сплатило ФОП [PERSON] страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 27 листопада 2017 року № 06/6761916/9069/17 у сумі 52005,12 грн. Судом також досліджено відповідь МТСБУ на адвокатський запит, зі змісту якої вбачається, що у Централізованій базі МТСБУ відсутні відомості щодо міжнародного сертифікату «Зелена карта», виданого по відношенню до транспортного засобу «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , оскільки в зазначеній Базі опубліковуються договори обоав`язкового страхуванняцивілоьно-правової відповідальноситі укладені з українськими страховими компаніями. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом першим ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Пунктом три ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 08 січня 2018 року, власнику пошкодженого автомобіля ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» сплачено страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] у сумі 52005,12 грн, перейшло до страховика. У добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76 -79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На дату розгляду справи відомості про те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована, у справі відсутні. Посилання відповідача в заяві про перегляд заочного рішення про наявність на момент ДТП страхового сертифікату «Зелена картка» не знайшло свого документального підтвердження під час розгляду справи. Судом неодноразово оголошувалась перерва за клопотанням представника відповідача однак, відповідні докази не надано. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в сумі 52005,12 грн, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved