Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 11 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням її здоров`ю у розмірі 340000 грн. Вказує, що вона працювала з 03.03.1982 по 05.05.1994 на посаді машиніста крана РЗФ №2 ПрАТ «ПівнГЗК» та з 29.11.2001 по 30.04.2011 машиністом крана ПрАТ «ПівнГЗК», та при виконанні обов`язків здійснювала керування кранами під час підіймання та переміщення вантажів. Працюючи вона підпадала під шкідливу дію загальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, параметри яких перевищували нормативи. Згідно акту причин виникнення професійних захворювань встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації, синдром церебральнопериферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів; сидеросилікоз першої стадії, емфізема легень першої стадії, ЛН першого-другого ступеню. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 23.06.2023, в якому вказано, що напротязі тривалого часу позивач підпадала під дії шкідливих виробничих факторів, вібрація загальна, рівень дБ; транспортно-технологічна, еквівалентний рівень віброприскорення 61 дБ (при гранично допустимому 59 дБ), пил переважно фіброгенної дії: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони, в 1,2 рази перевищує ГДК (2,4 мг/м3 при ГДК - 2,0 мн//м3).Внаслідок отриманих позивачем профзахворювань їй було протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах вібрації та виробничого пилу, а для підтримання її стану здоров`я було запропоновано спостереження у невролога та сімейного лікаря, санаторно-курортне лікування, медикаментозне забезпечення, визнано інвалідом третьої групи безстроково та визначено 60 % втрати працездатності від професійних захворювань - 40% по вібраційній хворобі та 20% по сидеросилікозу. Вважає, що підприємство відповідача не створивши безпечні та нешкідливі умови праці на її робочому місці, заподіяло її організму шкоду, в результаті чого в неї виникли захворювання, тому виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 340 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 30.08.2023 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Савельєва Т.Д. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивачем додано докази згідно яких визначено зв`язок між професійним захворюванням позивача та умовами праці саме на ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД», що свідчить про те що підприємство відповідача не було останнім місцем роботи позивача, де були шкідливі фактори виробничого середовища та умови для виникнення профзахворювання. Представник відповідача вважає, що підприємство відповідача не порушувало конституційного права позивача на належні, безпечні, здорові умови праці, при цьому позивач самостійно, на власний розсуд обрала місце роботи з шкідливими умовами. Зазначає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки ПрАТ «ПівнГЗК», внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не доведено розрахунку суми шкоди. З боку підприємства відповідача санітарно-побутове забезпечення відповідало вимогам нормативно-правових актів, працівники завжди забезпечувались засобами індивідуального та колективного захисту, зазначене в свою чергу свідчить про недбале ставлення позивача до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Крім того, вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, таким що не відповідає принципу співмірності та пропорційності, без урахування роботи позивача на попередніх підприємствах, що вплинуло на ступінь втрати позивачем працездатності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 03.03.1982 по 05.05.1994 працювала на посаді машиніста крана РЗФ №2 ПрАТ «ПівнГЗК» та з 29.11.2001 по 30.04.2011 машиністом крана ПрАТ «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача 42 роки 08 місяців, з них: 31 рік 04 місяці за професією, та 7 років 11 місяців у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 23.06.2023 (а.с. 7-9, 11-14). Згідно п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.06.2023 [PERSON] встановлено діагнози та виявлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; сидеросилікоз першої стадії (s/t, l/1, em), емфізема легень першої стадії, ЛН першого-другого ступеню, що також підтверджується виписками із медичної карти №660/347, виписними епікризами (а.с. 13, 17, 18, 19). Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 червня 2023 року, [PERSON] працюючи в ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД» (03.01.2013-26.07.2016 та 11.07.2017-17.12.2021 здійснювала керування електромостовими кранами під час підіймання та переміщення вантажів на пульпонасосній станції. При цьому через конструктивні недоліки устаткування, недосконалість робочого місця та неефективну роботу систем вентиляції підпадала під шкідливу діюзагальної транспортно-технологічної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, параметри яких перевищували нормативні. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідницький інститут промислової медицини» від 11.02.2021 №328, підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 03.1982-05.1994 - ВАТ «ПівнГЗК» машиніст крана РЗФ №2; 11.2001 - 04.2011 - ПАТ «ПівнГЗК» машиніст крана ЦТВШГ; 05.2011 - 01.2013-ЗАТ «МАСП» машиніст крана. Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є вібрація транспортно-технологічна, еквівалентний рівень віброприскорення 61 дБ (при гранично допустимому 59 дБ), пил переважно фіброгенної дії: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони, в 1,2 рази перевищує ГДК (2,4 мг/м3 при ГДК - 2,0 мн//м3). З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння), у зв`язку з реорганізацією підприємства, змінами в організації виробництва та штатному розпису, розформуванням дільниці ПНС розроблення профілактичних заходів на колишньому робочому місці машиніста крана ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД» недоцільно пропонувати. (а.с. 13-14). Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 червня 2023 року, умови праці [PERSON] відносяться: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», по показникам мікроклімату до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», по рівню шуму до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», по показникам важкості праці до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», по показникам напруженості праці до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі» (а.с. 12-13). Довідкою МСЕК від 01.08.2023 позивачу при первинному огляді встановлено з 24 липня 2023 року безстроково третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності, з них: 40% по вібраційній хворобі та 20% по сидеросилікозу, за висновком якої вона потребує: спостереження у невролога та сімейного лікаря, санаторно-курортне лікування, медикаментозне забезпечення та їй протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах вібрації та виробничого пилу (а.с. 15-16). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 червня 2023 року, як вказувалось раніше, визначено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 03.1982-05.1994 - ВАТ «ПівнГЗК» машиніст крана РЗФ №2; 11.2001 - 04.2011 - ПАТ «ПівнГЗК» машиніст крана ЦТВШГ; 05.2011 - 01.2013-ЗАТ «МАСП» машиніст крана. Так, [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача здійснювала керування електромостовими кранами під час підіймання та переміщення вантажів на пульпонасосній станції. При цьому через конструктивні недоліки устаткування, недосконалість робочого місця та неефективну роботу систем вентиляції підпадала під шкідливу дію загальної транспортно-технологічної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, параметри яких перевищували нормативні. Умови праці [PERSON] відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є вібрація транспортно-технологічна, еквівалентний рівень віброприскорення 61 дБ (при гранично допустимому 59 дБ), пил переважно фіброгенної дії: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони, в 1,2 рази перевищує ГДК (2,4 мг/м3 при ГДК - 2,0 мн//м3). Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілій [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 20 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, також роботу на іншому підприємстві, а саме ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД» близько 7 років, тривалість розладу її здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 180000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подала позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1800,00 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial