Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У лютому 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі «Позивач») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення майнового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне. 28.05.2021 року об 08 годині 15 хвилин у місті Києві, Кільцева дорога, 2Д, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував Відповідач та «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та який належить ТОВ «АГРОТРАНС-ХОЛДИНГ». 28.08.2021 року постановою Солом`янського районного суду міста Києва по справі №760/15742/21 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР7567269). 28.05.2021 року страхувальник звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про ДТП від 28.05.2021 року. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , склала 130000,00 гривень. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: звіту №11/06/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу від 11.06.2021 року; наказу №3.1/7551 від 18.10.2021 року; довідки №1 від 12.10.2021 року. Загальний розмір витрат Позивача з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 131630,00 гривень. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 130000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 19.10.2021 року №1105831, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1630,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 22.06.2021 року №1031632. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував Відповідач, застрахованою не була, що покладає, на думку Позивача, усю повноту відповідальності за розмір заподіяних збитків на Відповідача. Із посиланням на ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 131630,00 гривень та судовий збір у сумі 2684,00 гривень. 31.03.2023 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с. 42). 30.05.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 50). 26.06.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 52). 22.06.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку подав клопотання, у якому просив здійснювати розгляд даної справи за його відсутності (а.с. 55). 26.06.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с. 53). 24.07.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 65). 18.07.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку подав клопотання, у якому просив здійснювати розгляд даної справи за його відсутності (а.с. 71). 24.07.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію позовної заяви з додатками отримав 21.07.2023 року (а.с. 64). Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. 23.08.2023 року судове засідання відкладено задля повторного виклику Відповідача, належним чином повідомленого про день, час та місце розгляду справи (а.с. 77). 26.09.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 91). 26.09.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку подав клопотання, у якому просив здійснювати розгляд даної справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував (а.с. 109). 26.09.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 92). Відзиву на адресу суду від нього не надходило. 25.09.2023 року на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшли клопотання про перенесення судового засідання від імені Відповідача (а.с. 95, 97). Утім дані клопотання не підписано особою, від імені якої їх подано. Таким чином, Відповідач був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, утім, жодного разу не з`явився в судове засідання. Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України, беручи до уваги шістдесятиденний строк розгляду справи відповідної категорії, встановленого ст.275 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 28.05.2021 року об 08 годині 15 хвилин у місті Києві, Кільцева дорога, 2Д, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував Відповідач та «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та який належить ТОВ «АГРОТРАНС-ХОЛДИНГ».. 28.08.2021 року постановою Солом`янського районного суду міста Києва по справі №760/15742/21 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 4). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР7567269) (а.с. 9, 10). 28.05.2021 року страхувальник звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про ДТП від 28.05.2021 року (а.с. 6, 7, 8). Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] , склала 130000,00 гривень. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: звіту №11/06/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу від 11.06.2021 року; наказу №3.1/7551 від 18.10.2021 року; довідки №1 від 12.10.2021 року (а.с. 11-26, 27, 28). Загальний розмір витрат Позивача з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 131630,00 гривень. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 130000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 19.10.2021 року №1105831, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1630,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 22.06.2021 року №1031632 (а.с. 29, 30). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував Відповідач, застрахованою не була (а.с. 5). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачем не дотримані. Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.35 Закону (у редакції Закону чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону страховик МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Outcome: approved