Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Представник позивачки адвокат Березенко Є.А., який діє на підставі ордеру серії СА №1052615 від 15.06.2023р., звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після померлої матері [PERSON] та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої матерії [PERSON] тривалістю у два місяці. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті матері позивачки входить право власності на квартиру. Позивачка не подала у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідний строк був пропущений через те, що позивачка, маючи незадовільний стан здоров`я (ІІІ група інвалідності, захворювання на коронавірусну хворобу, загострення астми), через три місяці після смерті матері вимушено виїхала до Республіки Польща, що обумовлено повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України. Після повернення в Україну, під час прибирання в квартирі померлої матері, позивачкою було відшукано заповіт, яким померла заповідала свою квартиру позивачці та [PERSON] . Позивачка стверджує, що була впевнена в тому, що її померла мати мала чіткі наміри передати власну квартиру в дохід держави, через те, що позивачка за станом здоров`я не мала можливості надавати необхідний догляд матері та такий догляд надавався їй соціальними службами, а про існування заповіту позивачка дізналась лише 25.03.2023р. Отже, враховуючи стан здоров`я позивачки, запровадження на території України воєнного стану та пов`язаним з цим перебуванням позивачки в Республіці Польщі в період часу з 07.03.2022р. по 12.03.2023р., позивачка вважає, що існує необхідність та наявні підстави для визначення їй судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Від відповідача Черкаська міська рада не надходило письмового відзиву проти позову, проте представник відповідача заперечив проти позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю підстав для визнання поважними причин пропуску позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини. 23.06.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням порядку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача 24.07.2023р. судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Другої черкаської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 08.08.2023р. від Другої черкаської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] . За клопотанням представника позивача судом вирішено допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Луніна К.В., яка діє на підставі довіреності №329-01-21 від 31.01.2023р., в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. Пояснила, що в даному випадку відсутні будь-які об`єктивні обставини, які перешкоджали позивачці своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, а відтак відсутні правові підстави для визначення позивачці додаткового строку для реалізації права на спадкування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивачку та її матір з 2001 року. Іноді бував у квартирі матері позивачки і виконував там дрібні ремонтні роботи. У березні 2023 року на прохання позивачки погодився допомогти перемістити меблі в квартирі, що належала матері позивачки. Коли він разом з товаришем посунув ліжко матері позивачки, то звідти випав заповіт, який він передав позивачці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 80-х роках отримала квартиру по сусідству з матір`ю позивачки, а тому знала їх обох. Пояснила, що з померлою спілкувалась у листопаді 2021 року і та розповідала, що квартира залишиться тому, хто здійснюватиме за нею догляд. Зазначила, що у позивачки з матір`ю були добрі і близькі стосунки. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19.03.1993р. 25.05.2013р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, номер в реєстрі №4-214 /а.с. 15/. Згідно заповіту [PERSON] зробила розпорядження, яким заповідала свою квартиру у рівних частках позивачці та [PERSON] . Згідно довідки №15 від 21.12.2021р., складеної КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня», з 03.12.2021р. до 21.12.2021р. [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Інша вірусна пневмонія. Гостра респіраторна недостатність. 2019-nCoV гостра респіраторна хвороба.» /а.с. 14/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с. 13/. Позивачка є донькою [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження /а.с. 7/ та відомостями про зміну прізвища /а.с. 8-11/. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 11.12.2019р. позивачка перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, загальне захворювання /а.с. 17/. Відповідно до висновку ЛКК КМП «Четверта Черкаська міська поліклініка» Черкаської міської ради від 03.08.2010р. №245 у позивачки діагностовано захворювання бронхіальна астма ІІ ступеню середньої тяжкості, внаслідок чого за станом здоров`я вона не може здійснювати постійний сторонній догляд /а.с. 18/. Відповідно до висновку лікаря КНП «Четвертого Черкаського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 15.12.2021р. протипоказана вакцинація проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2, у зв`язку з позитивним ПЛР тестом від 29.11.2021р. №175593134 /а.с. 19/. В період часу з 07.03.2022р. до 12.03.2023р. позивачка тимчасово перебувала за межами території України, що підтверджується відомостями про перетин кордону з паспорту позивачки для виїзду за кордон /а.с. 12/. Перебуваючи на території Республіки Польща позивачка з червня 2022 року перебувала під лікарським наглядом у зв`язку із загостренням бронхіальної астми, що погано контролюється, та потребувала екстрених медичних заходів з приводу обтурації, що загрожує життю. Зазначене підтверджується відповідними лікарськими довідками від 09.08.2022р., 24.10.2022р., 07.03.2023р., що видані у закладах охорони здоров`я Республіки Польща /а.с. 20-22/. Постановою від 28.03.2023р. нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] через пропуск позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 23/. До теперішнього часу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи №106/2023, що заведена у Другій черкаській державній нотаріальній конторі після померлої [INFO] [PERSON] . Оскільки позивачка не подала вчасно заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, то вона просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Тож, спір виник зі спадкових правовідносин, які регулюються шостою книгою Цивільного кодексу України (далі ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тлумачення положень ч. 3 ст. 1272 ЦК свідчить, що до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.05.2022р. у справі №459/2973/18, від 17.10.2019р. у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020р. у справі № 487/2375/18. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , а отже строк подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , спливає 21.06.2022р. В період часу з 07.03.2022р. до 12.03.2023р. позивачка перебувала за межами України на території Республіка Польща, де з червня 2022 року перебувала під медичним наглядом у зв`язку з багаторазовим рецидивом важкої обтурації у перебігу бронхіальної астми. Позивачка повернулась в Україну 12.03.2023р. і вже 28.03.2023р. звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому до спадкової маси, що лишилась після смерті [PERSON] , входить право власності на квартиру, що померла заповіла заповітом від 25.05.2013р. на користь позивачки та [PERSON] . В той же час на теперішній час відсутні інші особи, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Натомість суд бере до уваги, що у зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України, що розпочалася 24.02.2022р., Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу. Події, що відбуваються на території України з 24.02.2022р., створюють істотну загрозу безпеці життю та здоров`ю цивільних громадян, що зумовлює громадян змінювати обставини усталеного способу життя, а також мігрувати з місця свого постійного проживання в інші місця, в тому числі і за межі території України. Також в період часу з 12.03.2020р. до 30.06.2023р. в Україні діяв режим карантину для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що зумовило впровадження ряду обмежень прав і свобод для громадян, а також встановлення значної кількості заборон для осіб, які не пройшли вакцинації проти коронавірусної хвороби. Крім того судом встановлено, що позивачка за станом здоров`я має ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювань дихальної системи бронхіальна астма ІІІ ступеню середньої тяжкості. При цьому у позивачки станом на 15.12.2021р. були наявні протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Зазначені обставини мають істотний вплив на спосіб реалізації позивачкою її прав і свобод, а також виконання нею своїх обов`язків, у період дії карантинних обмежень. Системний аналіз вищезазначених обставин спірних правовідносин свідчить, що позивачка, будучи спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері, повинна була звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті [PERSON] , але не зробила цього вчасно і пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини на дев`ять місяців. Як встановлено судом причиною несвоєчасного подання позивачкою заяви про прийняття спадщини стало її перебування за межами території України та незадовільний стан її здоров`я, що за часом мало місце в умовах особливого періоду суспільно-політичного стану в Україні (режим карантину; воєнний стан). Аналізуючи обставини, за яких позивачка пропустила строк подання заяви для прийняття спадщини, суд доходить висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, а відтак, беручи додатково до уваги, що позивачка є спадкоємцем першої черги і відносно неї складений заповіт спадкодавця, то відповідний строк може бути поновлений судом. Стосовно інших аргументів позивача, то слід зауважити, що відповідно до положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41) усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про необхідність постановлення рішення про задоволення позовних вимог з підстав, наведених вище, то суд не вбачає потреби у наданні оцінці іншим доводам учасників справи, викладеними ними у письмових заявах по суті, оскільки відповідні аргументи не впливають на результат розгляду справи. Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що аналіз змісту положень ст. 1270 та ч. 3 ст. 1272 ЦК свідчить, що двомісячний строк для прийняття спадщини з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в сумі 1073,60 грн. /а.с. 1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, то на підставі ст. 13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved