Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з вищевказаним позовом, в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; закріпити право на житло за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на первинному обліку дітей, що позбавлені батьківського піклування, знаходиться неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2021 відібрано малолітнього [PERSON] від батька, [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 12.05.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 31.03.2021 батько зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №263 від 23.12.2021, [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] . З пояснень вихователя [PERSON] встановлено, що батько [PERSON] за весь час перебування дитини у неї на вихованні, не цікавився життям та здоров`ям сина, не телефонував, не шукав зустрічей та не надавав матеріальної допомоги на утримання сина. Згідно листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 10.02.2023, вбачається, що з родиною [PERSON] в 2021 проводилася соціальна робота, яка була спрямована на подолання складних життєвих обставин. Однак, батько [PERSON] продовжував зловживати спиртними напоями, не забирав сина із учбового закладу у вихідні дні. В березні 2021 року працівниками Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» було направлено [PERSON] на лікування від алкогольної залежності до реабілітаційного центру, він лікування не пройшов, покинув центр, не виконував рекомендації фахівців, на телефонні дзвінки не відповідав. Відділ вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] . З інформації наявної на офіційному сайті Судової влади України, вбачається, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2021 [PERSON] засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на рік. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, через канцелярію суду, подав заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. В зв`язку з чим, суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження, неповнолітній [PERSON] , народився [INFO] , у графах «Батько» записаний [PERSON] , «Мати» - [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 12 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] у віці 41 років, актовий запис №6518 (а.с.12). На обліку дітей, позбавлених батьківського піклування, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 31.03.2021, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , неповнолітній син [PERSON] за місцем реєстрації батька не зареєстрований (а.с.13). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2021 позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, що діяла в інтересах малолітнього [PERSON] , до [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - задоволено. Відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав. Передано малолітнього [PERSON] , [INFO] , Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с.17-18). З Розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №263 від 23.12.2021 вбачається, що з 30.12.2021 до дитячого будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання влаштовано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На батьків вихователів [PERSON] та [PERSON] покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Рішенням Харківської міської ради Харківської області №1023 від 21.12.2021 дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.16) Відповідно до листа начальника відділу соціальної роботи по Салтівському району ХМЦСС «Довіра» родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Відділу з 15.03.2021, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із відсутністю матері, яка померла у травні 2012 року та невиконанням батьком батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] . Дитина страждає на нерівномірний темп розвитку пізнавальної діяльності (аутизм). З 26.02.2015 [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Харківська спеціальна школа №2» ХОР, та на вихідні батько повинен забирати дитину додому, але [PERSON] страждає на алкогольну залежність, щодня зловживає спиртними напоями і дитину залишає в учбовому закладі. Працівники Відділу у березні 2021 направили [PERSON] на лікування від алкогольної залежності до реабілітаційного центру «Спасение», однак він лікування не пройшов, покинув центр та продовжив пиячити, рекомендації працівників Відділу не виконував, на телефонні дзвінки відповідав інколи та в нетверезому стані. Враховуючи вищевикладене вважали доцільним розглянути питання щодо позбавлення батька [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] (а.с.19). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що згідно розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №263 від 23.12.2021, [PERSON] , [INFO] , влаштовано до її дитячого будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] . За весь час перебування дитини у неї, батько [PERSON] жодного разу не дзвонив ні мені, ні дитині. Він не шукав зустрічі з сином, не надавав мені матеріальної допомоги на утримання дитини. Не виявляв ніякого бажання дізнатися про життя та здоров`я сина. Вона в повному обсязі здійснює обов`язки з виховання та утримання [PERSON] (а.с.20-21). Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На даний час неповнолітній [PERSON] знаходиться на вихованні у дитячому будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] . Відповідач за весь час перебування дитини у вказаному будинку сімейного типу розвитком та станом здоров`я свого малолітнього сина не цікавився, бажання забрати дитину додому не проявляв. При цьому, зловживає алкогольними напоями. За таких обставин можна дійти до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не має намірів в подальшому здійснювати піклування над ним, оскільки останній не приймає участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому захищаючи права та інтереси дитини суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Розглядаючи позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до положень ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та закріплення право на житло, обґрунтовані та підлягають задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved