Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві 29.04.2017, актовий запис № 683. Підставою для розірвання шлюбу є те, що відносини сторін поступово погіршились, зникло взаєморозуміння, останні півтора року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, а шлюб розірвати. Спір про майно, або інший спір про право, між подружжям відсутній. Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача адвоката Журавльова О. М. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом направлення рекомендованої кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання, до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про отримання. Окрім того, в матеріалах справи міститься довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber», щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі». Відзив на позовну заяву відповідачка не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 29 квітня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 683. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Сторони не мають спільних дітей. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство сторони не ведуть. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Зважаючи на заяву позивача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved