Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначило, що 02 жовтня 2018 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому був збільшений до 300000 (тридцяти тисяч) грн 00 коп. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послу» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Згідно укладеного договору, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63 договору - короткостроковий кредит, надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом 07 липня 2023 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 35486 (тридцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 91 коп., з яких: 28890,87 - заборгованість за кредитом; 6596,04 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Тому АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2018 року. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Ляр Д.Ю. в судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, зокрема, шляхом надсилання повідомлення на поштову адресу, в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, відзив не надав, клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 02 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.15), довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.13). За умовами вказаного вище договору, позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується інформацією та контактними даними кредитодавця (а.с.16,17), витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18). Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у результаті чого, станом на 07 липня 2023 року за ним утворилася заборгованість у сумі 35486 (тридцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 91 коп., з яких: 28890,87 - заборгованість за кредитом; 6596,04 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вказане підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 02 жовтня 2018 року (а.с.10-12), випискою за договором № б/н за період 02 жовтня 2018 року по 10 липня 2023 року (а.с.74-76). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Змістом статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Отже, суд вважає, що вимоги позивача доведені повністю та не спростовані в жодній мірі належними та допустимими доказами відповідача. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 02 жовтня 2018 року у розмірі 35486 (тридцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 91 коп., з яких: 28890,87 - заборгованість за кредитом; 6596,04 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved