Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася фізична особа - підприємець [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу. Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що 14.04.2018 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3679305, за умовами якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chery», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 10.05.2018 о 15:00 год. в м. Одесі по вул. Бугаївська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chery», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , унаслідок якої транспортному засобу Toyota», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. Постановами Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 у справі № 521/8501/18 та від 11.06.2018 у справі № 521/8577/18, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Власник пошкодженого унаслідок ДТП автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/3679305 та на підставі страхового акта № ОЦ/028/000/18/0128 від 01.08.2018 ПрАТ «УПСК» йому виплачено страхове відшкодування в розмірі 12\~552,11 грн. 01.10.2020 ФОП [PERSON] на підставі договору № 01/10/2020 про відступлення права вимоги набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорах страхування, в тому числі щодо вищезазначеного договору страхування (Додаток №1 до договору). Посилаючись на те, що відповідач керував забезпеченим транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, позивач, з посиланням на ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 12\~552,11 грн, та вирішити питання щодо судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судові засідання у справі не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень, клопотань від нього до суду не надходило. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 03 жовтня 2023 року. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. \~ \~ \~ \~ 14.04.2018\~між Приватним\~акціонерним товариством\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» (далі\~ПрАТ «УПСК»)\~та [PERSON] \~укладено Поліс\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АМ/3679305,\~за умовами\~якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chery», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 10.05.2018\~о 13:30\~год.\~в м.\~Одесі по\~вул.\~Бугаївська сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~Chery»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та автомобіля\~«Toyota»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] , унаслідок якої транспортному засобу Toyota», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. Постановами Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 у справі № 521/8501/18 та від 11.06.2018 у справі № 521/8577/18, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту\~постанови від\~11.06.2018\~у справі\~№ 521/8577/18слідує, що 10.05.2018 о 15 годині 00 хвилин, водій [PERSON] керував автомобілем марки «CHERY», державний номер [NUMBER] , рухаючись у м. Одесі, по вул. Бугаївська, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту) від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. Власник пошкодженого унаслідок ДТП автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/3679305 та на підставі страхового акта № ОЦ/028/000/18/0128 від 01.08.2018 ПрАТ «УПСК» потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування в розмірі 12 552,11 грн. 01.10.2020 ФОП [PERSON] на підставі договору № 01/10/2020 про відступлення права вимоги набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорах страхування, в тому числі щодо вищезазначеного договору страхування (Додаток №1 до договору). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Під правом регресу розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. При цьому, ст. 1191 ЦК України застосовується у випадках коли фігура завдавача шкоди та фігура особи, яка несе відповідальність за шкоду, не співпадають. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть встановлені законом. Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому, з цього ж моменту обчислюється строк для пред`явлення регресного позову. Згідно з\~пп.\~«в» п.\~38.1.1.\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» після\~сплати страхового\~відшкодування страховик\~має право\~подати регресний\~позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з положенями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як слідує\~з матеріалів\~справи,\~ПрАТ «УПСК»\~виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 12 552,11 грн. Оскільки дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини відповідача, який керував забезпеченим транспортним засобом та після ДТП відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду також вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. З наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судом встановлено наступне. 30 січня 2019 року між [PERSON] (адвокат) та ФОП [PERSON] (клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги, пунктом 1.1. якого визначено, що предметом даного договору є надання правової допомоги клієнту, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів клієнта, які виникли у останнього на підставі Договору про відступлення права вимоги та інших, укладених ФОП [PERSON] Пукнтом 4.1. Договору про надання правової допомоги від 30.01.2019 визначено, що детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокатом гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється Додатковою Угодою (угодами) до цього Договору. У пункті 1 Додаткової угоди № 128 від 01.07.2021 сторони погодили, що гонорар адвоката становить 2 500 грн. Згідно з\~актом здачі-прийняття\~робіт (надання\~послуг)\~від 01.07.2021,\~сторони Договору\~про надання\~правової допомоги\~від 30.01.2019\~погодили,\~що адвокатом\~були надані\~клієнту наступні\~послуги:\~зустріч з\~клієнтом, обговорення правової позиції 400 грн, аналіз судової практики 500 грн, складання позовної заяви та підготовка процесуальних документів для подання позову до суду 1\~000 грн, супровід судової справи (подання клопотань, заяв до відділів виконавчої служби) 600 грн. Всього витрачено адвокатом 8 годин, загальна вартість робіт становить 1\~900 грн. Відповідно до платіжного доручення №Р24А892689956А85991 від 01.07.2021 позивач сплатив 2 500 грн за послуги з надання правової допомоги згідно з договором від 30.01.2019. Суд у вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу повинен враховувати, як доведеність, так і пов`язаність цих витрат з розглядом справи. Перевіривши надані адвокатом докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн частково документально не підтверджуються. Так, суд вважає необґрунтованою суму в розмірі 600 грн за послуги супроводу судової справи (подання клопотань, заяв до відділів виконавчої служби). Представник позивача в судові засідання не з`являвся. Зміст послуг супроводу судової справи не конкретизований, тому такі послуги суд не відносить до професійної правничої допомоги. Крім того, в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.07.2021 зазначено, що всього витрачено адвокатом 8 годин, загальна вартість робіт становить 1\~900 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1\~900 грн. Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і витрати по сплаті судового збору за подання позову розмірі\~908,00 грн.

Outcome: approved