Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2023 року звернувся до суду з позовом та з уточненим позовом до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауріта-Полтава» про зобов`язання до виконання договірних зобов`язань, зобов`язання не чинити перешкоди та стягнення моральної шкоди, в якому просить визнати недійсним повідомлення Фізичної особи - підприємця [PERSON] , адресоване громадянину [PERSON] про припинення договірних відносин між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 17.06.2022 року; зобов?язати відповідачів та їх правонаступників виконувати взяті на себе договірні зобов?язання згідно укладеного договору про надання послуг від 08.06.2022 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , а саме: надати [PERSON] протягом 12 місяців (80 відвідувань) з правом заморожування клубної карти на 45 днів в приміщенні фітнес - клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» за адресою: м. Полтава, вул.Пилипа Орлика, 40 послуги по фітнес тестуванню, інструктажу в тренажерному та кардіо-залах, відвідуванню тренажерної та кардіо-залів, відвідуванню залу єдиноборств, відвідуванню групових програм, відвідування басейну за розкладом, відвідування групових занять з аквааеробіки, відвідуванню фінської, римської та інфрачервоної саун, відвідуванню залу настільного тенісу, з наданням сейфів для зберігання цінних речей, з правом використання додаткової послуги - 10 персональних тренувань з кваліфікованим інструктором тренажерного залу; зобов?язати Фізичну особу - підприємця [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «АУРІТА - ПОЛТАВА» (КОД ЄДРПУО 30732474), а також їх правонаступників не чинити [PERSON] перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес - клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» за адресою: [ADDRESS] з правом користування останнім послугами даного клубу на умовах договору про надання послуг, укладеного 08.06.2022 року з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вид карти - 12 місяців (80 відвідувань) повна клубна карта з правом заморожування клубної карти на 45 днів; стягнути з [PERSON] Фізичної особи-підприємця [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРІТА - ПОЛТАВА» ( КОД ЄДРПУО 30732474) солідарно на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він більше 10 років користувався послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». Передостанній раз [PERSON] оплачував послуги фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» у квітні 2021 року, шляхом придбання повної клубної карти на 12 місяців із заморожуванням на 45 днів та тоді ж був ознайомлений з Правилами ФК «Вітамін». У 2022 році, після виникнення конфліктної ситуації, [PERSON] було з`ясовано, що у 2021 році ним було фактично укладено договір про надання послуг з фізичною особою-підприємцем [PERSON] , діяльність якої як ФОП наразі припинена. Оскільки, 14.06.2022 року закінчувалася дія клубної карти, з 20.05.2022 року [PERSON] почала майже щодня нагадувати йому про необхідність оплати послуг фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». 08.06.2022 року, оскільки позивач вирішив продовжити користування послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», ним була проведена оплата за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців, в сумі 11 610,00 грн. та 13.06.2022 року було оплачено 3 500,00 грн. за 10 персональних тренувань, виконавець Буланий Михайло, який є найманим працівником ФОП [PERSON] . Жодного фіскального чеку [PERSON] ні 08.06.2022 року, ні 13.06.2022 року не було видано, як і не було видано інших документів, які б підтвердили факт оплати за послуги фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», а тим паче не було видано жодного документа, який вказував на те, що він оплатив грошові кошти в сумі 15 100,00 грн. відповідачу ФОП [PERSON] . Та обставина, що послуги йому надає фізична особа-підприємець [PERSON] чи наприклад, ФОП [PERSON] , чи ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» позивачу було невідомо, оскільки він неодноразово оплачував послуги зазначеного фітнес-клубу, відвідував бар, йому надавали чеки, де отримувачем коштів було зазначено ФК ВИТАМИН. Лише коли він придбавав спортивне харчування, то в товарному чеку було зазначено [PERSON] . Фітнес-клуб «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» повинен був протягом 12 місяців, починаючи з 14.06.2022 року з правом заморожування клубної карти на 45 днів в приміщенні, що розташоване в будинку за адресою [ADDRESS] , надати послуги по фітнес тестуванню, інструктажу в тренажерному та кардіо-залах, відвідуванню тренажерної та кардіо-залів, відвідуванню залу єдиноборств, відвідуванню групових програм, відвідування басейну за розкладом, відвідування групових занять з аквааеробіки, відвідуванню фінської, римської та інфрачервоної саун, відвідуванню залу настільного тенісу, надати сейфи для зберігання цінних речей, а також позивач мав право використати додаткову послугу - 10 персональних тренувань з кваліфікованим інструктором тренажерного залу. Незважаючи на проведену ним оплату за користування протягом 12 місяців, починаючи з 14.06.2022 року послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», з 15.06.2022 року під час відвідування клубу [PERSON] (як з`ясувалося - директор ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА») почала чинити перешкоди у користуванні відвідування тренажерного залу та відвідування басейну з сауною. На що він вимушений був викликати поліцію та подати відповідну заяву. На його прохання надати пояснення з приводу таких перешкод він довідався, що послуги йому надає ніби-то ФОП [PERSON] , хоча грошові кошти він не передавав зазначеній особі. Також, 15.06.2022 ркоу у присутності поліцейських йому було видано два ВЕБ-чеки від ФОП [PERSON] на суму 11 610,00 грн. та 3500,00 грн. Вказаними чеками підтверджується факт укладення ним договору з ФОП [PERSON] про надання послуг. 07.07.2022 року позивач отримав від ФОП [PERSON] лист, в якому останній повідомив його про припинення договірних відносин та про необхідність повідомлення банківських реквізитів для повернення невикористаних грошових коштів. 15-18.07.2022 року позивача знову не допустили до фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», що підтверджується його заявами до поліції. 15.08.2022 року [PERSON] було отримано від ФОП [PERSON] лист-відповідь від 09.08.2022 року на його лист від 11.07.2022 року, в якому відповідач повідомив, що припиняє з позивачем відносини в односторонньому порядку, у зв`язку з порушенням Правил фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», а помилково отримані від нього кошти в сумі 11 610,00 грн. за повне продовження клубної карти на 12 місяців та 13.06.2022 року на суму 3500,00 грн. за 10 персональних тренувань йому ніби-то повернули поштовим переводом. Отже, підсумовуючи вищевикладене, оскільки кошти в сумі 11 610,00 грн. та 3500,00 грн. були отримані на рахунок ФОП [PERSON] , відповідно договір надання послуг фітнес-центру було укладено в спрощений спосіб. Відповідно слід зазначити, що оскільки договір не було укладено у письмовій формі з ФОП [PERSON] , як наслідок не було визначено порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг, отже не можна вважати договір про надання послуг між ФОП [PERSON] та [PERSON] розірваним в односторонньому порядку. Таким чином, отримане поштою повідомлення ФОП [PERSON] про припинення договірних відносин між [PERSON] та ФОП [PERSON] від 17.06.2022 року, як правочин (одностороння відмова від договору) не відповідає наведеним положенням договору та приписам ст.ст.6,11-13,203,611,627,628,651 ЦК України, що в силу ст.215 ЦК України є підставою для визання його недійсним. В зв`язку з неналежним виконанням ФОП [PERSON] умов договору про надання послуг з використанням фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», на умовах клубної карти на 12 місяців та з 13.06.2022 року правом використання 10-ти персональних тренувань, а також спільними діями щодо не допуску до приміщення клубу та персональних тренувань з боку ФОП [PERSON] та директора ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» [PERSON] позивачу було завдано певні моральні страждання, які полягали у наступному: він не міг проводити реабілітаційні заходи, що були ним заплановані, відчув у зв`язку з цим погіршився стан здоров`я, фізичні болі, його емоційний стан у зв`язку з цим також значно погіршувався. Врешті, внаслідок того, що упродовж червня-вересня 2022 року він не міг належним чином проводити фізичні реабілітаційні заходи (тренування під наглядом професійного тренера, масажі, термічні процедури та ін.) йому наразі необхідне проведення складної операції, вартість якої кілька десятків тисяч євро. З урахуванням принципів розумності та справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду 1 000 000,00 грн. Ухвалою суду від 23.01.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Відповідачем ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» подано до суду відзив, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову до відповідача. Зазначив, що ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» не є належним відповідачем у цій справі. З огляду на зміст позовної заяви остання стосується виконання договірних зобов`язань, пов`язаних з можливістю отримання послуг за клубною картою «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» та нібито спричиненням перешкод у доступі до отримання послуги за наведеним зобов`язанням. Однак, ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» взагалі не являється суб`єктом вищевказаних відносин, жодних взаємин з позивачем не має, не чинила позивачу будь-яких перешкод у доступі до отримання послуги за клубною картою «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». Вважає, що між позивачем та ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» відсутній будь-який спір про право. ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» не реалізує діяльність, пов`язану з наданням послуг фітнес-тренування. ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке здається в оренду (основий вид економічної діяльності підприємства 68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна). Наразі згідно договору оренди нежитлового приміщення №16/08 від 16.08.2022 ркоу вказане приміщення передане в строкове платне користування ФОП [PERSON] для надання послуг фітнес клубу. Окрім того, ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА», як правонаступник ПрАТ «Ауріта», є власником знаку для товарів та послуг PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів та послуг № [NUMBER] , зареєстрованим в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 12.02.2018 року. Під час надання в строкове платне користування нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , для надання послуг фітнес клубу ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» також укладає Ліцензійний договір на товаринй знак, предметом якого є надання Ліцензіату на певний строк дозволу на використання знаку для товарів та послуг PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN при наданні послуг із використанням вищезгаданого товарного знаку. Крім того, ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» не вбачає підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Зі змісту позовної заяви не зрозуміло яким чином ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» порушила права позивача та в чому проявляється заподіяння моральної шкоди (т.1 а.с.127-129). Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що [PERSON] вважає, що ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» є належним відповідачем. Так, не зважаючи на проведену ним оплату за користування протягом 12 місяців, починаючи з 14.06.2022 року, послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», з 15.06.2022 року під час відвідування клубу [PERSON] (як з`ясувалося - директор ТОВ «АУРІТА - ПОЛТАВА» ) почала чинити перешкоди у користуванні відвідування тренажерного залу та відвідування басейну з сауною. На що позивач вимушений був викликати поліцію. Вказав на те, що приходять люди, придбавають клубні карти, наприклад, зі строком дії 12 місяців, проте через 2-3 місяці змінюється особа, яка вже є новим користувачем приміщення та новим користувачем знаку для товарів та послуг PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN (т.1 а.с.146-148). Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, в якому відповідач зазначив, що згідно Правил «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» в разі проведення клієнтом оплати послуги фітнес-клубу вважається, що клієнт погодився з даними Правилами і між ним та ФОП [PERSON] укладено у спрощений спосіб договір про надання послуг. Цими ж Правилами встановлено, що в клубі заборонено неповажне ставлення до членів клубу і персоналу. При порушенні Правил клубу адміністрація залишає за собою право розглянути питання про подальше відвідування клієнтом Клубу і припинення дії клубної карти без повернення вартості невикористаного часу. У разі вчинення клієнтом будь-яких дій, що завдають шкоди діловій репутації фітнес-клубу, відповідно до положень ст.907 ЦК України, надання послуг може бути припинено в односторонньому порядку. Правила PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN є викладом порядку надання послуг фітнес-клубом та становлять вираз умов договору з клієнтом. У зв`язку з тим, що позивач неповажно ставився до персоналу клубу, що виражалось в зухвалому та галасливому поводженні, звинуваченні осіб, що задіяні у наданні послуг клубу, у скоєнні шахрайства та ухиленні від сплати податків, було прийнято рішення про припинення з позивачем договірних відносин. Таким чином, вважає, що ФОП [PERSON] не порушив положення законодавства, оскільки діяв у відповідності до Правил надання послуг фітнес-клубом. Повідомляє, що ФОП [PERSON] позбавлений статусу підприємця у зв`язку з внесенням до ЄРДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Таким чином, [PERSON] не реалізує наразі підприємницької діяльності, пов`язаної з наданням послуг фітнес-тренування та не має об`єктивної можливості надати той ряд послуг, який вимагає позивач. ФОП [PERSON] неодноразово звертався до позивача з проханням повідомити останнім реквізити для перерахування сплачених позивачем грошових коштів, однак останнім такі дані повідомлені не були. У зв`язку з чим, ФОП [PERSON] оформив видаткові чеки на повернення грошових коштів, які у подальшому були надіслані позивачу поштовим переказом. Отже, збитки, які могли бути заподіяні позивачу шляхом ненадання ФОП [PERSON] послуг у фітнес-клубі, відшкодовані у повному обсязі. ФОП [PERSON] наразі не здійснює оренду нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». З огляду на що, будь-який спір в цій частині між сторонами відсутній. Фітнес-клуб «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» є спортивним клубом, який згідно Закону України «Про фізичну культуру і спорт» здійснює надання фізкультурно-спортивних послуг. Позивач, відвідуючи фітнес-клуб, жодного разу не зазначав про наявні проблеми зі станом здоров`я, послугами тренерів, які здійснюють фізкультурно-спортивну реабілітацію, не користувався. З огляду на що, незрозуміло, який саме комплекс реабілітаційних заходів мав намір проводити позивач у фітнес-клубі. Окрім того, у завлених позивачем вимогах не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між невідвідуванням фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» та настанням тих негативних наслідків, які описує позивач. Недоведеними також є самі наслідки, що визначаються позивачем як погіршення стану здоров`я, фізичні болі, погіршення емоційного стану, необхідності проведення операції (т.1 а.с.15-177). Відповідач ФОП [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що наразі ФОП [PERSON] є орендарем приміщення за адресою: [ADDRESS] , згідно договору оренди нежитлового приміщення №16/087 від 16.08.2023 року. Під час здійснення господарської дільності ФОП [PERSON] використовує товаринй знак PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN відповідно до умов Ліцензійного договору на товаринй знак від 16.08.2023 року. ФОП [PERSON] не має жодних взаємин з позивачем. При цьому, позивачем не було наведено жодних доказів того, що ФОП [PERSON] чинила позивачу перешкоди у доступі до отримання послуги на умовах нібито укладеного договору про надання послуг з ФОП [PERSON] . З огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та вищевикладені обставини, між ФОП [PERSON] та позивачем відсутні взаємовідносини зі споживачем, а отже положення щодо відшкодування моральної шкоди в розрізі заподіяння шкоди внаслідок недоліків продукції не підлягають застосуванню (т.1 а.с. 183-185). Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично укладав договір у спрощений спосіб з ФОП [PERSON] . З Правилами преміум фітнес клубу «VITAMIN» під розпис [PERSON] в момент сплати коштів та зарахування їх ФОП [PERSON] ніхто не ознайомлював. Ті Правила ФК «Вітамін», з якими [PERSON] був ознайомлений ще у 2021 році, не містили умови, яка б передбачала право розірвання договору в односторонньому порядку на підставі ст.907 ЦК Україин. Відповідно, оскільки договір не було укладено у письмовій формі з ФОП [PERSON] , як наслідок не було визначено порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг, відповідно не можна вважати договір про надання послуг між ФОП [PERSON] та [PERSON] розірваним в односторонньому порядку. Також, звертає увагу на те, що кошти в сумі 15 110,00 грн. [PERSON] не отримував від ФОП [PERSON] . Так, фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.08.2023 ркоу не є доказом вручення [PERSON] суми 15 110,00 грн., яка була йому відправлена невідомо ким та в якості чого (т.1 а.с.199-200). Позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій, зокрема, зазначив, що 10.05.2023 року було отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого дійсно вбачається про припинення [PERSON] статусу фізичної особи-підприємця. ФОП [PERSON] у відповіді на адвокатський запит від 17.03.2023 року повідомила, що вона надає послуги особам, які сплатили кошти ФОП [PERSON] за надані послуги, відповідно до переліку, наданого [PERSON] . У відносинах з особами, які сплатили кошти ФОП [PERSON] за надані послуги відбулася заміна сторони у зобов`язанні (т.1 а.с.217-219). Ухвалою суду від 15.06.2023 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовлено. Ухвалою суду від 13.07.2023 року замінено відповідача у справі, у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено, викликано до суду свідків, прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 13.07.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві, просив вимоги задовольнити. Зазначив, що він фактично лікувався у фітнес-клубі, працівників попереджав про стан здоров`я. Позивач робив зауваження по прибиранню, попросив у них договір, йому його не надали та не впустили в клуб, бо він пам`ятку не підписав. Правила він не підписував, отримав Правила лише 18 липня в присутності працівників поліції. Представник позивача - адвокат Панченко О.О. в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити. Зазначила, що 08.06.2022 року чек [PERSON] не видали на 15 110,00 грн., з 15.06.2022 року йому почали вчиняти перешкоди. 07.07.2022 року від ФОП [PERSON] позивач отримав повідомлення про припинення відносин та повернення коштів. Проте кошти ФОП [PERSON] йому не повернуті, доказів вручення немає. Натепер ФОП [PERSON] є орендарем, кожні 3 місяці міняються орендарі. Представник відповідачів - адвокат Дзюбенко В.О. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у відзивах. Зазначила, що Правила позивач відмовився підписувати, тоді як вони становлять додаток до договору. Сплачені кошти та підписані Правила є договором. Договір письмовий не укладається з клієнтом, лише Правила підписуються. Договір був укладений в спрощений спосіб. Позивачу запропонували повернути кошти, але він відмовився. Ці кошти [PERSON] не повернуті, наразі він не є орендарем, тому послуги не може надавати. ФОП [PERSON] не є правонаступником його. Оскільки кошти повернуті позивачу, ФОП [PERSON] не має договірних відносин з [PERSON] , тому зобов`язати ФОП [PERSON] до виконання послуг неможливо. Не заперечує, що не допускали позивача до фітнес-клубу, оскільки він порушував Правила. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів, допитавши свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; примусове виконання обов`язку в натурі. Як вбачається з матеріалів справи, більше 10 років [PERSON] користувався послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». 08.06.2022 року, оскільки позивач вирішив продовжити користування послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», ним була проведена оплата за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців в сумі 11 610,00 грн. та 13.06.2022 року було оплачено 3 500,00 грн. за 10 персональних тренувань. Незважаючи на проведену оплату за користування протягом 12 місяців, починаючи з 14.06.2022 року, послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» з 15.06.2022 року під час відвідування клубу [PERSON] почали чинити перешкоди у користуванні відвідування тренажерного залу та відвідування басейну з сауною. Згідно листа-відповіді від 17.06.2022 року, ФОП [PERSON] повідомив [PERSON] про припинення договірних відносин та про необхідність повідомлення банківських реквізитів для повернення невикористаних грошових коштів (т.1 а.с.46). В листі ФОП [PERSON] посилається на те, що пунктом 2.16 Правил клубу, з якими 13.04.2021 року клієнт ознайомився та погоджувався їх виконувати, передбачено, що в разі вчинення клієнтом будь-яких дій, що завдають шкоди діловій репутації фітнес-клубу, відповідно до положень ст.907 ЦК України, надання послуг може бути припинене в односторонньому порядку. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Предметом позовних вимог є вимоги позивача про визнання недійсним повідомлення про односторонню відмову від договору та спонукання відповідачів та їх правонаступників до виконання зобов`язань за договором, не чинити [PERSON] перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу та стягнення моральної шкоди. Проаналізувавши зміст повідомлення від 17.06.2022 року, суд дійшов висновку, що викладене у вказаному листі рішення ФОП [PERSON] про дострокове припинення договору за своєю правовою природою є правочином - односторонньою відмовою від договору. За змістом частини першої ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст.202 ЦК України). У відповідності до ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Зі змісту статті 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. Положеннями статей 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3). Згідно ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1). У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4 ст. 188 ГК України). Встановлено, що у самому повідомленні ФОП [PERSON] від 17.06.2022 року не міститься посилання на конкретне порушення, що спричинило за собою його відмову від договору в односторонньому порядку. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач ФОП [PERSON] вказував на неповажне ставлення позивача до персоналу клубу, що виражалось в зухвалому та галасливому поводженні, звинуваченні осіб, що задіяні у наданні послуг клубу, у скоєнні шахрайства та ухиленні від сплати податків, тому було прийнято рішення про припинення з позивачем договірних відносин. Законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку, виходити з встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 08.10.2020 року у справі № 910/11397/18. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів: 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів: 1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мють значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення позивачем умов укладеного договору про надання послуг фітнес-клубу. Оскільки, про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку відповідачем повідомлено позивача у вигляді повідомлення від 17.06.2022 року, тому вимоги позивача щодо визнання недійсним фактично одностороннього правочину, вчиненого ФОП [PERSON] у вигляді повідомлення від 17.06.2022 року про припинення договірних відносин з надання послуг фітнес-клубу, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , підлягають задоволенню. Відтак, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів у порядку ст. 76-80 ЦПК України, суд дійшов висновку, що у відповідача [PERSON] були відсутні підстави для односторонньої відмови від договору про надання послуг фітнес-клубу, вимога позивача про визнання недійсним повідомлення Фізичної особи - підприємця [PERSON] , адресованого громадянину [PERSON] , про припинення договірних відносин між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 17.06.2022 року є обґрунтованою та законною. В частині позовних вимог про спонукання відповідачів та їх правонаступників до виконання зобов`язань за договором, не чинити [PERSON] перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу суд дійшов висновку про відмову в їх задоволені, з огляду на таке. З урахуванням принципу змагальності саме позивач у справі має довести суду ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме укладення договору з відповідачами, невиконання ними зобов`язань, чинення перешкод. Однак, позивачем до позовної заяви не надано доказів наявності договірних відносин позивача, як вказано у позові - з відповідачами та їх правонаступниками, не вказано хто конкретно зобов`язаний виконати вимоги позивача з приводу надання послуг фітнес-клубу та не чинити перешкоди [PERSON] у доступі до приміщення фітнес-клубу. Натомість, згідно матеріалів справи, кошти ФОП [PERSON] фактично повернуті [PERSON] , грошові кошти в сумі 11 610,00 грн. та 3500,00 грн. можуть бути ним отримані в АТ «Укрпошта» (т.1 а.с.178,179,180-182 - веб чеки, фіскальні чеки). Тому, вимоги позивача до відповідачів та їх правонаступників про спонукання до виконання зобов`язань за договором, не чинити [PERSON] перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу є неконкретизованими, необгрунтованими та безпідставними. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про спонукання відповідачів та їх правонаступниквів до виконання зобов`язань за договором, не чинити [PERSON] перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес клубу - суд не вбачає. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо застосування законів, що регулюють відшкодування моральної шкоди, у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року і у пункті 2 цієї постанови зазначив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У пункті 3 даної постанови роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Позивач, заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилається, зокрема, на положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом, на що, зокрема, вказується у постанові Верховного Суду України № 6-1575цс16 від 09 листопада 2016 року. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Саме по собі задоволення вимог споживача не може бути підставою для відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди. Однак, на підтвердження завдання шкоди його здоров`ю, позивач доказів не надав. Отже, позивачем [PERSON] не підтверджено та не надано доказів завдання шкоди його здоров`ю діями відповідачів. Також позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тому, що діями відповідачів йому взагалі заподіяна моральна шкода. Виходячи з викладеного вище правового обгрунтування, підстави для задоволення вимог позивача і в частині відшкодування моральної шкоди відсутні. Покази свідків, допитаних в судовому засіданні: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили про те, що дійсно [PERSON] не було допущено до фітнес-клубу, він відмовився підписувати Правила фітнес-клубу та отримувати кошти - жодним чином не спростовують висновків суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial