Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

28.04.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Стислий виклад позиції позивача З січня 2021 року вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . Через постійні непорозуміння вони припинили шлюбні та сімейні відносини. Син залишився проживати разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання сина надавати відмовляється, інтересами дитини не цікавиться. При цьому, на даний час з відповідача стягуються аліменти на утримання їх старшого сина [PERSON] , інших осіб на утриманні відповідача немає. Вона з дітьми перебуває в скрутному матеріальному становищі, та потребує допомоги також і на своє утримання. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти як на утримання сина, для забезпечення гідного розвитку останнього, так і на її утримання. Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 28.04.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.06.2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилась, до розгляду справи по суті подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судові засідання, призначені на 20.07.2023, 16.08.2023 та 02.10.2023, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстровану у встановленому порядку, засобами поштового звязку. Однак, поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання, призначене на 02.10.2023 року, було також здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 02.10.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження останнього серія [NUMBER] , виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.09.2020 року. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] , виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12.06.2019 року, про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками також є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією довідки КП «Житлогосп» від 18.04.2023 року №143, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.12.2020 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення останнім повноліття, тобто до [INFO] , та на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~ Частинами 1-3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч.2 \~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи підтверджується, що малолітній син сторін [PERSON] , який наразі не досяг трирічного віку, проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. Суд виходить\~з того,\~що відповідач\~є особою\~працездатного віку,\~ медичного висновку про стан здоров`я який би виключав його можливість працювати та отримувати дохід, матеріали справи не містять, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання матері своєї дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання матері дитини, суд враховує, що позивачка не працює, також суд приймає до уваги, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення сином трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 191 СК\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 28.04.2023 року. Відповідно до вимог п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів (на дитину та на дружину) та в зв`язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн (по 1073,60 грн за кожну вимогу).

Outcome: approved