Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (далі - відповідач, ТОВ «Везем Шиппінг»), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача авансовий платіж за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 23.02.2022 року № ПКП-12750 у розмірі 202 276,17 грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2 022,76 грн і витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-12750 (далі - договір), згідно з яким сторони зобов`язалися в майбутньому, а саме до 10.05.2022 року укласти договір купівлі-продажу на належний відповідачу транспортний засіб марки Mitsubishi Sport LE 2013 року випуску з номером шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 23.02.2022 року представник відповідача на месенджер «вайбер» позивача надіслав текст попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-12750 та рахунок на оплату від 23.02.2022 року № 12750-ВШ 0242. Попросив підписати договір та направити його «новою поштою» до відділення № 15 м. Рівне. Позивач підписала договір, але через те, що 24.02.2022 року було введено воєнний стан, не встигла відправити його на підпис відповідачу. Проте, згідно з п. 4.4 договору позивач прийняла пропозицію відповідача укласти попередній договір та вступила у договірні відносини з відповідачем на умовах визначених договором, оскільки на підставі рахунку № 12750-ВШ 0242 від 23.02.2022 року здійснила часткову оплату транспортного засобу у розмірі 202 276,17 грн, що еквівалентно 6 978,00 доларів США. У подальшому відповідно до п.п.1.1, 1.5, 1.6 відповідач був зобов`язаний викупити автомобіль на онлайн-аукціоні автомобілів, організувати його доставку, транспортне оброблення, митне оформлення та сертифікацію, укласти з позивачем основний договір купівлі-продажу та передати у власність позивача транспортний засіб, який був предметом договору. Намагаючись контролювати процес викупу транспортного засобу на аукціоні та його доставку в Україну позивач почала телефонувати до офісу ТОВ «Везем Шиппінг», проте ніхто не відповідав. Це тривало з кінця лютого до середини березня 2022 року. У кінці березня позивач змогла зв`язатись із менеджером компанії який її повідомив, що автомобіль викуплений та прямує в Україну. Після обумовленої дати доставки автомобіля 10.05.2022 року позивач знову почала телефонувати до офісу ТОВ «Везем Шиппінг» де її повідомили, що автомобіль ще не викуплений і не доставлений в Україну і що через введення воєнного стану на території України відповідач припинив фінансову діяльність, у зв`язку із чим внесені грошові кошти авансового платежу будуть повернуті після припинення воєнного стану. У серпні 2022 року позивач направила на адресу відповідача письмову вимогу-претензію з проханням повернути їй сплачений нею аванс, проте вказаний лист повернуто на адресу позивача. Позивачем неодноразово були ініційовані спроби вирішити конфлікт з відповідачем у позасудовому порядку шляхом усного спілкування, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Відповідно до пункту 4.1 на теперішній час, термін дії договору закінчився, позивач сплатив кошти, але відповідач свої зобов`язання не виконав. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 202, 203, 530, 527, 570, 629, 635 ЦК України позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Везем Шиппінг» про стягнення грошових коштів та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.04.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Дубовика Олега Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Везем Шиппінг» про стягнення грошових коштів відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року відкладено розгляд справи на 28.09.2023 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи здійснювати без його участі; позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлявся судом про розгляд справи у встановленому законом порядку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України, встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 23.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-12750, предметом якого є транспортний засіб марки Mitsubishi Sport LE 2013 року випуску з номером шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору, сторони зобов`язались до 10 травня 2022 року укласти основний договір. Пунктом 1.3. попереднього договору визначено, що ТОВ «Везем Шиппінг» гарантувало, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п.1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Пунктом 2.1 попереднього договору визначено, що продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 10 758,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладення договору становить 311 849,68 грн, в тому числі ПДВ в сумі 51 974,95 грн. Після укладення основного договору транспортний засіб підлягає державній реєстрації на власника в одному із сервісних центрів МВС України (п. 3.1 договору). Пунктом 4.1 попереднього договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме із 23.02.2022 року, і діє до 31 травн10.05.2022 року або до укладення основного договору. На виконання умов попереднього договору [PERSON] згідно з квитанцією від 23.02.2022 року внесла на рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 202 276,17 грн, з призначенням платежу: оплата за транспортний засіб марки Mitsubishi outlander Sport LE, рік випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 23.08.2022 року [PERSON] було направлено ТОВ «Везем Шиппінг» лист-вимогу про повернення сплачених грошових коштів за попереднім договором про купівлю-продажу транспортного засобу, що підтверджується копією листа-вимоги від 22.08.2022 року, проте лист повернувся, що підтверджується відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». На час звернення до суду, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу ТОВ «Везем Шиппінг» та [PERSON] не укладений, визначений у попередньому договорі транспортний засіб [PERSON] не отримала. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.1,2 ст. 651 ЦК України). Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першою та другою статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу другого частини першої, другої та третьої статті 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 викладено висновок, відповідно до якого виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17) (пункт 68 постанови). Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 202 276,17 грн є авансом в розумінні статті 570 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18 лютого 2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2012 у справі №6-82цс13, від 13 лютого 2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 № 461/5297/16-ц, від 17 червня 2021 у справі №711/5065/15-ц. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач допустив істотне порушення прав позивача, як сторони попереднього договору, оскільки остання позбавлена можливості отримати у власність обумовлений автомобіль певної марки та моделі, на що вона розраховувала при укладенні попереднього договору. З огляду на зазначене вимоги позивача про стягнення сплачених нею коштів в розмірі 202 276,17 грн підлягають задоволенню, оскільки основний договір між сторонами у визначений строк не було укладено, то зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу статті 635 ЦК України. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 022,76 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. [PERSON] також просила стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду лише копію угоди про надання правничої допомоги № 07/10-1 від 07.10.2022 року. Разом з тим, позивачем не надано для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що визначено ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, детального опису робіт (наданих послуг) або акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial