Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач у вересні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди та просить стягнути із [PERSON] майнову (матеріальну) шкоду (матеріальні збитки) у розмірі 23 266,38 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, стягнути судові витрати. У позові зазначає, що 10.06.2020, близько 19 год. 44 хв., за адресою: [ADDRESS] , поряд з фітнес-клубом «SportLife», між ним та його знайомою дівчиною - [PERSON] стався словесний конфлікт, внаслідок якого [PERSON] умисно пошкодила автомобіль BMW 5201, реєстраційний номер: [NUMBER] , власником якого є він- [PERSON] , а саме: за допомогою зв`язки ключів, навмисно, з метою помсти, пошкодила лакофарбове покриття панелі лівої боковини та задніх лівих дверей, чим завдала майнової шкоди . Вказує, що за здійснення вищевказаного розрахунку матеріального збитку, завданого йому [PERSON] , сплатив експерту ФОП [PERSON] 1 700,00 грн. Зазначає, що таким чином, загальний розмір майнової шкоди (матеріальних збитків), завданої неправомірними діями [PERSON] - становить 23 266,38 грн. (787,50 грн. + 20 778,88 грн. + 1 700,00 грн.). Також посилається, що крім завданих матеріальних збитків [PERSON] була заподіяна ще й значна моральна шкода, яка полягала у наступному. Подія, що відбулася 10.06.2020, призвела до моральних страждань та погіршення звичайних умов існування, так як автомобіль є його особистою приватною власністю та за останні декілька років повністю був відреставрований, за приблизною оцінкою загальна сума витрат на реставрацію склала близько 25 000,00 (двадцять п`ять) тисяч доларів США. Дана модель автомобіля була його дитячою мрією. І саме тому, він володіє даним автомобілем вже майже 8 років та є особливо «прив`язаний» до цього автомобіля. Крім того, ситуація, ґрунтується на його із [PERSON] взаємних симпатіях у минулому, він відчував сильне душевне хвилювання від самого факту наявності конфлікту із [PERSON] , приниження честі, гідності та наклепницьких і безпідставних звинувачень з боку [PERSON] , що в результаті і переросло в умисне пошкодження автомобіля [PERSON] з мотивів помсти. Крім витрачених значного обсягу часу та коштів на спілкування з державними органами, зазнав ще й значної втрати нервових клітин внаслідок тривалого постійного нервового напруження, були порушені нормальні життєві зв`язки, що виражається у тому, що родичі та друзі засуджували його рішення боротися за свої права, обвинувачували у тому, що він не відповідає, на їх думку, поняттю «справжній чоловік», що повинен був просто витратити гроші та час на ремонт улюбленого автомобіля, та забути про справедливість. Це призвело до сварок та порушення нормальних взаємовідносин з батьками, так як тимчасово не міг допомагати їм матеріально. Крім того, все зазначене негативно позначилось на роботі, оскільки його професія - виробництво відеопродукції та телебачення, а така сфера діяльності потребує натхнення, духовної та емоційної рівноваги, у період з червня по серпень 2020 року у нього з`явилися проблеми на роботі у зв`язку з недотриманням строків здачі роботи, низького креативного рівня та погіршення комунікації з клієнтами, що виражалося у моральному тиску з боку замовника - холдингу компаній «САТТЕЛЕКОМ», що займає досить серйозний сегмент ринку послуг у своєму сегменті та є авторитетним роботодавцем з суворими вимогами щодо підрядників. Вищевказана ситуація також призвела до затримок по зобов`язаннях за іншими договорами, зобов`язаннях з виробництва рекламних та іміджевих відеороликів для трьох телеканалів на загальну суму понад 150 000,00 грн. Зазначає, що бажання справедливості та відшкодування завданих матеріальних збитків «привели» його до суду, адже, ніхто не поверне витрачений час і нерви, відчуття гідності та поваги до себе. На його думку, він втратив відчуття самооцінки та гідності, проте, ще сподівається , що зможе відстояти справедливість і компенсувати понесені фінансові та моральні втрати. Завдану йому моральну шкоду оцінює у 5 000,00 грн., оскільки вважає, що саме ця сума дозволить компенсувати завдані йому моральні та душевні страждання. Також зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 24 140,70 грн. (840,80 грн. (судовий збір) + 299,90 грн. (вартість двох ШВ-флеш-накопичувачів для надання копій електронних доказів) + 23 000,00 грн. (попередній (орієнтовний) розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 страву передано у провадження судді Усатової І.А. Ухвалою судді від 07.09.2020 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 01 жовтня 2020 року позивачем надано квитанцію про сплату судового збору на виконання ухвали суду від 07.09.2020. Ухвалою судді від 06.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу, з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». З розписки, наявної в матеріалах справи вбачається, що представник відповідача ознайомився з матеріалами справи у приміщенні суду. Ухвалою суду від 23.07.2021 у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна... Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем надано докази, що містяться в матеріалах справи, тому суд розглядає її за наявними матеріалами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивач, звертаючись до суду з позовом, за місцем заподіяння шкоди, зазначає, що неправомірними діями відповідачки [PERSON] , яка за допомогою зв`язки ключів пошкодила лакофарбове покриття панелі лівої боковини та задніх лівих дверей його автомобіля BMW 5201, реєстраційний номер: [NUMBER] , йому заподіяна матеріальна шкода та додає звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля, який складає 20778,88 грн. Так, в обґрунтування позову, позивач надає до суду флеш-накопичувачі, засвідчені електронним цифровим підписом, з аудіо та відеозаписами у вигляді окремих файлів, що записані на якийсь пристрій. З вказаних відеозаписів вбачається, що особа чоловічої статі, що веде відео зйомку, у невстановлений час, спілкується з особою жіночої статі та веде розповідь від першої особи, один з файлів містить розмову якихось осіб, ззовні, схожих на поліцейських. Суд оцінює такий доказ критично, оскільки з нього не вбачається вини відповідачки в заподіянні шкоди позивачу. Також, на підтвердження своїх вимог надав суду копію листа Солом`янського УП ГУ Національної поліції, копія якого засвідчена 18.06.2020 (а.с.6) та довідку по факту звернення від 18.06.2020, які судом до уваги не приймаються, оскільки не містять достовірної інформації щодо заподіяння будь-якої шкоди відповідачкою позивачу. Будь-яких інших доказів стосовно заподіяння матеріальної шкоди відповідачкою [PERSON] позивачем суду не надано. Також суд констатує, що з будь - якими клопотаннями про витребування доказів позивач не звертався. З огляду на наведене, в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з огляду на наступне. Стаття 23 ЦК України гарантує право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні даного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки судом не встановлено факту заподіяння відповідачкою матеріальної шкоди з якою позивач пов`язує виникнення і моральної шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині моральної шкоди. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходь до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed