Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

В травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-1838761 від 21.10.2020 року в розмірі 13362,30 грн, та кредитним договором № 00215-01/2021 від 01.01.2021 року в розмірі 14560,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог товариство вказувало, що 21.10.2020 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-1838761. Також, 01.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00215-01/2021. Вказані договори були підписані електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на її номер телефону, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін. За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак, в подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення, наданих їй кредитів. 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 00-1838761, укладеним з відповідачем. 11.08.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 00215-01/2021, укладеним з відповідачем. Таким чином за вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаних кредитних договорах. Оскільки позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати. Ухвалою суду від 25.05.2023 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. 20.06.2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому вказувала, що спірні договори не містять її підпису, не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, а також доказів що вона взагалі була ознайомлена з умовами наданих кредитів. Зазначає, що позивачем не надано пояснення щодо сум заборгованості за спірними договорами, а саме: не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Наданий позивачем розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не є первинним бухгалтерським документом відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Звертає увагу на неправомірність нарахування відсотків за даними кредитними договорами після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, [PERSON] вказує, що позивач не надав суду доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за спірними договорами. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» скориставшись своїм правом, 04.07.2023 року подало відповідь на відзив. Вважає доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими. На думку товариства, [PERSON] такими доводами намагається уникнути взятих на себе зобов`язань. Вказує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено. Для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноручно. Отже вважає доведеним факт укладення відповідачем кредитних договорів № 00-1838761 від 21.10.2020 року та № 00215-01/2021 від 01.01.2021 року. На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів позивач зазначає, що згідно з умовами спірних кредитних договорів кошти перераховувалися на платіжну картку, яка вказана позичальником у даних договорах. Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів, то вказує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних бухгалтерських документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, оскільки товариство не є первісним кредитором, а в силу п. 35 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України формуються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, а також тому, що вказана інформація містить банківську таємницю. Стосовно доводів про неповідомлення боржника про переуступку права вимоги, то вказує, що ці повідомлення ніяким чином не змінюють умов раніше укладених кредитних договорів, а носять лише інформативний характер. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Щодо нарахування відсотків по кредитному договору № 00-1838761 від 21.10.2020 року, то з огляду на неналежне виконання умов кредитного договору таке нарахування здійснювалося відповідно до п.п. 6.3, зокрема, за кожний день користування кредитними коштами, в межах 90 днів, не більше, що передбачено умовами належно укладеного кредитного договору. Аналогічним чином, у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань позичальником, були нараховані відсотки в межах 90 днів після закінчення дії кредитного договору № 00215-01/2021 від 01.01.2021 року. В додаток до поданої відповіді на відзив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додано довідку про ідентифікацію, детальні розрахунки заборгованості [PERSON] та докази перерахування їй коштів за спірними договорами, протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису [PERSON] , платіжна інструкція №19189 від 27.12.2022 року та платіжне доручення № 17362 від 13.08.2021 року. На подану відповідь на відзив [PERSON] 12.07.2023 року направлено заперечення, в яких крім позиції, яка викладена у відзиві, відповідачем заперечується факт долучення до матеріалів справи додаткових документів, як таких, що подані з порушенням строку, оскільки ці додаткові документи повинні були поданими позивачем ще при подачі позову. 25.07.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направлено додаткові пояснення, в яких позивачем зазначено, що надані до відповіді на відзив документи жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості, доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Товариство ще раз наголосило, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних бухгалтерських документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, оскільки товариство не є первісним кредитором. Також зазначило, що у відповідності до умов укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську карту вказану власноручно позичальником при укладенні договору. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заяв підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.10.2020 року [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Качай гроші» звернулася до цього товариства з анкетою-заявою на отримання кредиту, де зазначила свої особисті дані, суму кредиту, його строк та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів. В той же день між ТОВ «Качай гроші», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 00-1838761 у формі електронного документу на підставі анкети-заяви позичальника на отримання кредиту на відповідному інтернет-ресурсі https://kachay.com.ua. З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктами 1.1-1.3 вказаного кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає кредит у національній валюті на умовах передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 5050,00 грн. Строк дії Договору 30 (тридцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю у строк до 20 листопада 2020 року, або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту в порядку, передбаченому пунктами 1.3.1-1.3.3. цього Договору. Графік платежів - без врахування передбачених цим Договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, оплати нарахованих процентів, визначених Додатком № 1 до цього Договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгації строку дії кредиту, відповідно до пунктів 1.3.1-1.3.3 Договору, новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті на письмову вимогу позичальника. Процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,40% в день - стандартна процентна ставка. Тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.4 Договору). Відповідно до графіку повернення кредиту, який є Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов`язалася повернути кредитодавцю отриманий кредит до 20 листопада 2020 року включно, сплативши в загальному розмірі 7171,00 грн., з яких: 5050,00 грн. - тіло кредиту, 2121,00 грн. - проценти за користування кредитом. Згідно повідомлення ТОВ «Бестпей» від 07.04.2023 року та відповідного додатку до нього, 21.10.2020 року через ТОВ «Бестпей» кредитодавець ТОВ «Качай гроші» здійснив переказ грошових коштів в сумі 5050,00 грн. на платіжну картку відповідача, що була зазначена позичальником в анкеті-заяві. Кредитодавцем станом на 22.12.2022 року із посиланням на невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань нараховано відповідачу кредитну заборгованість в загальному розмірі 13362,30 грн., з яких: 5050,00 грн. - тіло кредиту, 8312,30 грн. - проценти, що підтверджується детальним розрахунком. Судом також встановлено, що 01.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00215-01/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1-1.6 п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 2,20% в день строком на 30 днів. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства, приймаючи умови кредитного договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п. 4.3 Кредитного договору у разі якщо клієнт не поверне кредит в строк 30 днів, проценти передбачені договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 90 днів, починаючи з дня укладення договору. Відповідно до графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов`язалася повернути кредитодавцю отриманий кредит до 30 січня 2021 року включно, сплативши в загальному розмірі 6026,80 грн., з яких: 4000,00 грн. - тіло кредиту, 2026,80 грн. - проценти за користування кредитом. З інформаційної довідки №1 995/06 від 28.06.2023 року вбачається, що 01.01.2021 року через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція грошових коштів в сумі 4000,00 грн. на платіжну картку відповідача, що була зазначена позичальником в анкеті-заяві Розрахунком заборгованості за даним договором встановлено, що станом на 11.08.2021 року із посиланням на невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань нараховано відповідачу кредитну заборгованість в загальному розмірі 14560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - тіло кредиту, 10560,00 грн. - проценти За умовами вказаних кредитних договорів відповідач зобов`язалася повернути, отримані грошові кошти у визначений договором строк. Фінансові установи виконали свої зобов`язання за кредитними договорами та надали відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитних договорів, однак позичальник свої зобов`язання з договорами не виконала та не повернула, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї перед кредиторами виникла заборгованість за вказаними кредитними договорами. 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату (згідно платіжної інструкції № 19189 від 27.12.2022 року) належні йому права вимоги вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому передачі та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-1838761 в сумі 13362,30 грн., з яких: 5050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8312,30 грн. - сума заборгованості за відсотками. 11.08.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11082021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату (згідно платіжного доручення № 17362 від 13.08.2021 року) належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до\~акту прийому\~ передачі\~та витягу\~Реєстру боржників\~№ 1\~до договору\~факторингу №\~11082021\~від 11.08.2021\~рокуТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» набуло\~права грошової\~вимоги до\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~00-215-01/2021\~в сумі\~14560,00\~грн.,з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, 21.10.2020 року та 01.01.2021 року [PERSON] укладала з різними фінансовими компаніями в електронній формі кредитні договори, за умовами яких фінансові компанії перераховували на картковий рахунок [PERSON] кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договорами. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. У подальшому фінансові компанії відступили ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитними договорами, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість. Посилання відповідача на те, що вона не укладала кредитних договорів і не отримувала грошових коштів суперечать фактичним обставина справи. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що спірні кредитні договори підписані [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора є укладеними, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 21.10.2020 року та 01.01.2021року правочинів. За змістом указаних норм права сторони вправі укласти кредитний договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх його істотних умов. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Докази у справі вказують на те, що [PERSON] укладала кредитні договори в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи фінансових компаній. Для укладення договорів [PERSON] здійснювала ідентифікацію в цій системі та надавала відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) фінансових компаній. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов кредитних договорів та підписували ці договори шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, з цього можна зробити висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаних кредитних договорів. У подальшому фінансові компанії перераховували на банківський рахунок [PERSON] кредитні кошти. Твердження відповідача про те, що позивач не довів обставин перерахунку на її банківський рахунок коштів відповідно до умов кредитних договорів, на увагу не заслуговують, оскільки вбачається із матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитних договорів, кредитором проводилось на банківські картки, які [PERSON] зазначала у кредитних договорах. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Посилання відповідача на те, що вона не укладала вказані договори також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірності укладених договорів. При цьому, відповідачем не спростовано розмір заборгованості, свого контррозрахунку вона не надала. Доводи [PERSON] про те, що розрахунок заборгованості, бухгалтерська довідка та квитанції щодо перерахування коштів є неналежним доказом існування кредитної заборгованості, оскільки вони не є документами бухгалтерського обліку, суд вважає безпідставними. Надані розрахунки та довідки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, об`єкт аналітичного обліку (контрагент) [PERSON] ), вказані документи завірені печатками товариства та підписом матеріально-відповідальної особи - директором. Отже твердження відповідача про неукладення кредитних договорів і неотримання грошових коштів є безпідставними. Матеріали справи містять договори факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло за плату право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. Ці договори є дійсними та виконаними. Посилання [PERSON] на недоведеність переходу права вимоги за кредитними договорами до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суперечать зібраним доказам. В силу статті 516 ЦК України неповідомлення [PERSON] про заміну кредитора у зобов`язанні не звільняє її від обов`язку погасити заборгованість за кредитними договорами. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вправі заявити до [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В той же суд вважає, що заслуговують на увагу доводи відповідача щодо неправильного нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитними договорами. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами кредитних договорів сторони встановили строк кредитування, зокрема: за кредитним договором № 00-1838761 - 30 днів (до 20 листопада 2020 року); за договором кредиту № 00215-01/2021 - 30 днів (до 30 січня 2021 року). ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором, нарахованих поза межами строку кредитування, задоволенню не підлягають. У зв`язку з цим, не можуть бути взяті до уваги й посилання позивача на вимоги спірних договорів, якими передбачено нарахування процентів за користування кредитом протягом 90 днів з дня укладення договору у разі не повернення боргу, оскільки таку умову договорів не можна вважати узгодженням іншого розміру відсотків, передбачених статтею 625 ЦК України, та саме таких вимог щодо стягнення відсотків за неправомірне користування кредитом позивачем не заявлялось. При цьому, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано до суду розрахунок за кредитним договором № 00-1838761 від 21.10.2020 року, з якого вбачається, що [PERSON] здійснювалось погашення позики кредиту трьома платежами на загальну суму 4156,15 грн. Таким чином, з врахуванням суми здійснених [PERSON] платежів за договором №00-1838761 від 21.10.2020 року, що є неповним погашенням суми заборгованості, з останньої підлягає до стягнення заборгованість за кредитом в загальному розмірі 3014,85 грн. (7171-4156,15=3014,85). Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00-1838761 від 21.10.2020 року в розмірі 3014,85 грн., та за кредитним договором № 00215-01/2021 від 01.01.2021 року в розмірі 6026,80 грн. В іншій частині позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] слід відмовити. Статтею 140 ЦПК України передбачено стягнення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи Згідноч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Враховуючи, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів саме в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1342 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині судових витрат. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 27922,30 грн. і задоволено на суму 9041,65 грн., тобто на 32,38% (9041,65х100:27922,30). Таким чином, з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути 869,08 грн. (2684,00х32,38%) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial