Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння, в обґрунтування своїх вимог вказав, що 24 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (далі - Лізингодавець, Позивач або ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ») та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] (далі - Лізингоодержувач чи Відповідач) укладено Договір фінансового лізингу № KB-766 (далі - Договір). Згідно п.1.1. Загальних умов Договору (Додаток №1 до Договору) Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу Майно (далі - «Об`єкт лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об?єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору. п.2.1. Загальних умов Лізингові платежі включають платежі в погашення (компенсацію) вартості Об?єкта лізингу, комісію Лізингодавця за наданий в лізинг Об?єкт лізингу та інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов?язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені Договором, в тому числі оплата послуг. Свої зобов`язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль: найменування (марка, модель) Автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT Специфікація (об?єм двигуна, тип палива, тип КПП)" 1984 см.куб./газ/бензин/ MT, VIN - код [NUMBER] , Тип кузову: СЕДАН-В, Колір Сірий, рік випуску: 2006. Вартість Об?єкта лізингу, в т.ч. ПДВ, на дату укладання Договору складає: 192 873,25 грн. Позивач передав у користування Відповідачу на підставі Акту приймання-передачі предмету лізингу до договору фінансового лізингу № KB-766 від 24.09.2020 р. Натомість, належного виконання за цим Договором Лізингодавець не отримав. Стосовно зустрічних обов?язків Лізингоодержувача за Договором, крім іншого, визначено наступне: 9.2. Лізингоодержувач зобов?язаний: 9.2.1. прийняти Об?єкт лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов Договору фінансового лізингу; 9.2.2. вчасно та у повному обсязі сплачувати [PERSON] платежі, а також інші платежі відповідно до умов Договору, а також штрафні санкції відповідно до положень Договору та інші платежі, які пов?язані з використанням Об?єкта лізингу виключно на рахунки Лізингодавця; 9.2.6. у разі закінчення строку фінансового лізингу, а також у разі дострокового припинення договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення Предмету лізингу, повернути Предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором фінансового лізингу Так, Відповідач за Договором системно не виконував визнаний Договором графік сплати платежів, чим порушив умови Договору. 08 грудня 2022 р. позивач засобом електронного зв?язку, відповідно до електронної адреси [PERSON] вказаній у п.п.2.5 Договору фінансового лізингу направив відповідачу повідомлення про необхідність усунення порушень платіжної дисципліни та виконати Договір фінансового лізингу в частині прострочених сплат (погасити прострочену заборгованість) вих. № АЛ-777, у розмірі 36 048,18 грн. в строк до 23:59 19.12.2022. Лізингоодержувач у зазначений вище строк заборгованість не сплатив. 20 грудня 2022 р. Лізингодавець засобом електронного зв`язку направив Лізингоодежувачу лист вих. № АЛ-777/2 про відмову від Договору фінансового лізингу та вимогу про повернення об`єкта фінансового лізингу: автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT Специфікація (об`єм двигуна, тип палива, тип КПП) 1984 см.куб./газ/бензин/ MT, VIN - код [NUMBER] , Тип кузову: СЕДАН-В, [PERSON] , рік випуску: 2006, його власнику у граничний строк до 17:00 30 грудня 2022 р. за адресою: 04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 5 оф. 220. Відповідно до Комісійного акту № 30-12/22 від 30.12.2022р о 18 год. 00 хв., автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2006, колір сірий, номер шасі (кузову): [NUMBER] , не було повернуто власнику як об`єкт фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № KB-766 від 24.09.2020 р. У зв`язку з цим, просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» колісний транспортний засіб (автомобіль): Марка VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2006 року випуску, колір СІРИЙ, Hoмep кузова (шасі, рама) [NUMBER] , Номерний знак [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 24.09.2020 р. ТСЦ № 6342), а також державних номерних знаків, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також вирішити питання про відшкодування позивачу понесені судові витрати у справі шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача у вигляді судового збору у розмірі 2893.11 грн. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 квітня 2023 року було відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 червня 2023 року розгляд справи було відкладено. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 серпня 2023 року розгляд справи було відкладено. До судового засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи від представника позивача є заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, заяв та клопотань на адресу суду не надходило, причини неявки невідомі. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] укладено Договір фінансового лізингу № KB-766.(а.с.10-17) Актом прийому- передачі предмету лізингу до договору фінансового лізингу № КВ-766 від 24 вересня 2020 року ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» передало [PERSON] в якості предмету предмету лізингу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, з пробігом 272\~522 км., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі/кузова [NUMBER] на суму 192\~873,25 грн.(а.с.21-22) Предметом спору у даній справі є витребування на користь позивача транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, з пробігом 272\~522 км., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі/кузова [NUMBER] з чужого незаконного володіння. Відповідно до пункту 7.2 Договору фінансового лізингу право власності на об`єкт лізингу переходить до Лізингоодержувача лише за умови належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем всіх умов Договору фінансового лізингу, в тому числі за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами, неоплачених/невідшкодованих витрат Лізингодавця, штрафних санкцій та підтверджених збитків Лізингодавця за Договором, в тому числі за будь-якими іншими договорами, які були або будуть укладені між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем, що підтверджується Актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами. Відповідачу 08.12.2022\~року направлено\~вимогу про\~сплату простроченої\~поточної заборгованості\~за Договором\~в сумі\~36\~048,18\~грн. За змістом указаної вимоги [PERSON] було попереджено, що у випадку несплати заборгованості протягом 10 днів з дня направлення цієї вимоги, Договір фінансового лізингу №КВ-766 від 24 вересня 2020 року буде розірвано Лізингодавцем в односторонньому порядку та роз`яснено наслідки розірвання договору.(а.с.23-27) Згідно з пунктом 8.2 Загальних умов договору фінансового лізингу, які є додатком Договору фінансового лізингу №КВ-766, лізингоодержувач має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від договору) та вилучити предмет лізингу у випадку, зокрема коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу. Пунктом 8.4 Загальних умов договору фінансового лізингу передбачено, що у разі якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення повідомлення лізингоодержувач не усуне визначені в повідомлені порушення або не викупить предмет лізингу, лізингодавець направляє на адресу лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає наручно повідомлення про відмову від договору та дати і місця повернення предмета лізингу лізингодавцю. Договір вважається розірваним (припиненим) на десятий календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення лізингодавцем на адресу лізингоодержувача. Пунктом 8.8 Загальних умов договору фінансового лізингу у разі розірвання (припинення) договору з підстав визначених цим договором, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Об`єкт лізингу у справному стані з усіма його складовими частинами, обладнанням та документами, у тому числі отриманим згідно з Актом прийому- передачі. Стан в якому Об`єкт лізингу повертається (вилучається), фіксується в Акті повернення (вилучення) Об`єкта лізингу, враховуючи умови нормального зносу. Позивачем було направлено 20.12.2022 року відповідачу повідомлення про односторонню відмову від договору фінансового лізингу.(а.с.28-31) Спірні правовідносини, ураховуючи дату укладання сторонами справи Договору фінансового лізингу №КВ-766 від 24.09.2020 р. врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 року № 1201, який набрав законної сили 13.06.2021 року (далі Закон № 1201). За змістом частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Представник позивача у позові посилається на норми статей 387, 388 ЦК України, та зазначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Крім того, зазначає, що з моменту невиконання відповідачем вимоги з повернення предмету лізингу за розірваним договором колишня договірна правова підстава користування майном з боку Клієнта/Лізингоодержувача втрачена (як і його статус Лізингоодержувач), тому спірне майно вважається таким, що вибуло з володіння власника не з його волі. Віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Як установлено судом відповідно до акта прийому-передачі об`єкта фінансового лізингу до Договору фінансового лізингу №КВ-766 від 24.09.2020 р. ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» передало [PERSON] в якості предмету предмету лізингу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, з пробігом 272\~522 км., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі/кузова [NUMBER] на суму 192\~873,25 грн. Отже, посилання ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» на вибуття спірного автомобіля з його володіння поза його волею є неприйнятними та спростовуються матеріалами справи. Таким чином, частини 1 статті 388 ЦК України, на яку посилається представник позивача у позові, як на підставу для задоволення позовних вимог, не підлягає застосуванню зважаючи на те, що між сторонами справи існували договірні відносини і спірне майно [PERSON] отримав у володіння від позивача на підставі відплатного договору. Посилання на статтю 388 ЦК України суд відхиляє як правову підставу позову, адже у постановах від 20 січня 2020 року у справі № 902/803/17, від 30 січня 2020 року у справі № 904/1093/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 924/196/19 Верховний Суд зробив висновки про те, що суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. Суди, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом потрібно керуватися при вирішенні спору. Представник позивача посилається як на фактичну підставу позову на те, що колишня договірна правова підстава користування майном для [PERSON] втрачена у зв`язку із припиненням договору внаслідок його одностороннього розірвання позивачем. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18 роз`яснено, що якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Ураховуючи, що позивач ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» в односторонньому порядку розірвало Договір фінансового лізингу №КВ-766 від 24 вересня 2020 року з відповідачем суд дійшов висновку, що до цих правовідносин слід застосовувати положення статті 1212 ЦК України. Оскільки підстава, на якій відповідачем був набутий спірний транспортний засіб відпала, позивач як його власник має право витребувати його, а [PERSON] зобов`язаний повернути предмет лізингу власнику. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). За приписами частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 2\~893.11 грн. за подання позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся суми 2\~893.11 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved