Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

30 грудня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави, в обґрунтування якої зазначає, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06 жовтня 2016 року №22-26368-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6823087400:02:028:0035 загальною площею 2,0 га та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 06 червня 2016 №22-14023-СГ). На підставі зазначеного наказу, державним реєстратором Меджибізької селищної ради Онищук А. В. 11 жовтня 2016 року зареєстрованого право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2017 року № 172 [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6823087400:02:028:0035 продав [PERSON] . Разом з тим встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №947569 виданого 10.12.2012 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1 га на території Ярославської сільської ради Летичівського району для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6823087400:02:008:0034 на підставі розпорядження Летичівської районної державної адміністрації від 24.05.2011 №292/2011-р. Акт на право власності земельної ділянки зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №682300001003809. Відомості про право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] внесено до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.02.2018 на підставі запису державного реєстратора Старокостянтинівського БТІ [PERSON] . Окрім того, [PERSON] на підставі рішення Ярославської сільської ради від 08.11.2012 №3 отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3847 га на території Ярославської сільської ради. Відомості про право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] внесено до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.07.2013 державним реєстратором [PERSON] . Кадастровий номер вказаної земельної ділянки 6823087400:01:003:0127. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 06.10.2016 №22-26368-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (розпорядження Летичівської районної державної адміністрації від 24.05.2011 №292/2011-р та рішення Ярославської сільської ради від 08.11.2012 №3). Таким чином, всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. З огляду на викладені обставини, позивач просить визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його; визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06 жовтня 2016 року №22-26368-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер 6823087400:02:028:0035), що знаходиться за межами населених пунктів Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області; витребувати у [PERSON] вказану земельну ділянку; стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір, сплачений за пред`явлення цього позову. Ухвалою Летичівського районного суду від 30 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 30 квітня 2021 року до суду надійшов Відзив від представника Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, згідно якого просить відмовити у позовній вимозі про визнання недійсним наказу №22-26368-СГ від 06 жовтня 2016 року, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду для витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію. 31 травня 2021 року до суду надійшло Клопотання про долучення доказів, що підтверджують припинення діяльності шляхом реорганізації Хмельницької місцевої прокуратури та утворення Летичівської окружної прокуратури. 14 липня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, згідно яких 27 травня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», згідно якого органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження зазначеними земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Тому, позовна вимога про витребування земельної ділянки на користь Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не може бути задоволена. У судовому засіданні представники позивача підтримали позов, з підстав, вказаних у ньому. 28 вересня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про завершення розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. При цьому просить врахувати положення Земельного кодексу України, а саме п. 24 Перехідних положень. Представники відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Шрубковський Г. Г. та Цісар А. В. заперечили проти задоволення позовних вимог. 28 вересня 2023 року [PERSON] подала заяву про завершення розгляду справи у її відсутність. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] 25 вересня 2023 року подала заяву про завершення розгляду справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ксьондзик Ю. Ю. заперечив проти задоволення позовних вимог. 28 вересня 2023 року подав клопотання про проведення судового засідання без їхньої з відповідачкою участі. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. З ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації № 292/2011-р від 24 травня 2011 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення 28 земельних ділянок із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства. Надано безоплатно у власність і виділено в натурі (на місцевості) із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства громадянам згідно додатку за межами населених пунктів на території Ярославської сільської ради Летичівського району Хмельницької області. Згідно додатку до Розпорядженням, до Списку громадян, яким надаються земельні ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Ярославської сільської ради Летичівського району Хмельницької області увійшли [PERSON] (номер 19), [PERSON] (номер 20). Рішенням Ярославської сільської ради № 3 від 08 листопада 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, зокрема: [PERSON] - 0,3847 га для ОСГ. На виконання рішення представником ДП «Хмельницький науково-дослідний інститут землеустрою» у присутності представника Ярославської сільської ради Бубської Г. Г. та громадянина [PERSON] складено Акт встановлення (погодження) та закріплення меж земельної ділянки площею 0,3847 га [PERSON] , який знаходиться на території Ярославської сільської ради. Рішенням Ярославської сільської ради № 4 від 08 листопада 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] - загальною площею 0,3847 га, в тому числі 0,3847 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,3847 для ведення особистого селянського господарства. Надано безоплатно у приватну власність останньому вказану земельну ділянку. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-14023-СГ від 06 червня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, місце розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Ярославської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га (кадастровий номер (6823087400:02:028) із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-26368-СГ від 06 жовтня 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер (6823087400:02:028:0035) із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Ярославської сільської ради Летичівського району Хмельницької області. Згідно Інформаційної довідки № 231228023 від 05 листопада 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] 30 липня 2013 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6823087400:01:003:0127) для ведення особистого селянського господарства. Згідно Інформаційної довідки № 2312238087 від 05 листопада 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] 16 лютого 2018 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6823087400:02:008:0034) для ведення особистого селянського господарства. Згідно Інформаційної довідки № 231225343 від 05 листопада 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] 11 жовтня 2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6823087400:02:028:0035) для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 682308740010030127, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3847 га, її власником є [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 30 липня 2013 року. Відповідно до Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 682308740020080034, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0000 га, її власником є [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 16 лютого 2018 року. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, не було враховано, що [PERSON] раніше вже використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. При цьому, у даній справі, задоволення позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру №22-26368-СГ від 06 жовтня 2016 року не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту. Виходячи з обставин справи, належним способом захисту прав позивача є вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, які і були заявлені разом з даними позовними вимогами. З огляду на викладене, обрання прокурором неефективного способу захисту прав в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є самостійною підставою для відмови у позову в цій частині. Згідно Інформаційної довідки № 231225056 від 05 листопада 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] 13 березня 2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6823087400:02:028:0035) для ведення особистого селянського господарства. При цьому, [PERSON] придбала земельну ділянку з кадастровим номером 6823087400:02:028:0035 в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. І для такого витребування оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту прав власника. За змістом правового висновку, викладеного в п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи № 367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. З урахуванням наведених вимог закону і встановлених фактичних обставин справи, оскільки [PERSON] , всупереч вимогам ст.ст.116,118,121ЗК України,отримав у власність земельну ділянку, кадастровий номер 6823087400:02:028:0035, в порядку приватизації неправомірно і не мав права відчужувати її [PERSON] , тому цяділянка вибула із земель державної власності поза волею належного розпорядника і позовні вимоги щодо її витребування від добросовісного набувача є обґрунтованими та доведеними. При цьому, згідно п. 24 Перехідних положень Земельного Кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Таким чином, спірна земельна ділянка підлягає витребування на користь держави, проте не в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Щодо пропущеного строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку звернення до суду суб`єкта владних повноважень (прокурора) відлік строку для звернення до суду цей Кодекс пов`язує з виникненням підстав, що надають йому право на таке звернення (позиція висловлена в постанові Верховної Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16). Враховуючи те, що вказані порушення позивачу стали відомі лише після надходження листа з матеріалами перевірки ГУ Держгеокадастру 09 листопад 2020 року про виявленні порушення вимог земельного законодавства при отриманні [PERSON] , спірної земельної ділянки, суд визнає поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат. Оскільки при подачі даного позову позивачем було сплачено 4 204,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 2849 від 18 грудня 2020 року, а позов прокурора було задоволено частково, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури слід стягнути 2 102 грн. судового збору - по 1051 грн. з кожного.

Outcome: partial