Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «ОРАНТА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказує про те, що 03 січня 2023 року о 17 годині 40 хвилин на автодорозі М 01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі, 166 км, Чернігівський район, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВМW 520» д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись зі сторони смт Ріпки в бік м. Чернігова, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду рухавшимся автомобілем марки «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] . В результаті цієї ДТП автомобіль БМВ та [PERSON] отримали механічні пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних втрат. Водій [PERSON] , вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до постанови Чернігівського районного суду від 30.01.2023 в справі про адміністративне правопорушення №748/178/23, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «БМВ 520» д.н.з. [NUMBER] на час ДТП була застрахована в НАСК «ОРАНТА». Розмір матеріального збитку становить 24952 грн. 00 коп., яка була відшкодована власнику транспортного засобу. Посилаючись на положення ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з [PERSON] збитки в розмірі страхового відшкодування в сумі 24952 грн. 00 коп. в порядку регресу та судові витрати. 10 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 18 вересня 2023 року . В судове засідання призначене на 18.09.2023 та 09.10.2023 відповідач не з`явився, повідомлявся судом за адресою вказаною в позовній заяві та наявною в Єдиному державному демографічному реєстрі, поштові відправлення з судовою повісткою направлені відповідачу, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання. Причини неявки до суду відповідач не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та прийшов до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2023 у справі №748/178/23, провадження №3/748/207/23 встановлено, що 03 січня 2023 року о 17 годині 40 хвилин на автодорозі М 01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі, 166 км, Чернігівський район, керуючи автомобілем марки «ВМW 520» д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції відмовився, та рухаючись зі сторони смт Ріпки в бік м. Чернігова, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду рухавшимся автомобілем марки «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] . Вказаною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10-12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 03 січня 2023 року автомобілем «ВМW 520» д.н.з. [NUMBER] , керував [PERSON] , на час ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля ««ВМW 520" д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно полісу №212174252 в ПАТ «НАСК`ОРНТА» (а.с.13). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 11.01.2023 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» iз заявою про страхове відшкодування звернувся власник транспортного засобу «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою (а.с.19). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 17 січня 2023 року, вартість ремонту автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] , склала 24952,00 грн (а.с.7). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 18.01.2023 затверджений страховий акт №ОЦВ-СП-23-85660/1 (а.с.6). Сума страхового відшкодування була узгоджена з [PERSON] (а.с.20) та згідно реєстру безготівкових переказів від суб`єктів господарювання від 18.01.2023 №20 перерахована страховиком на рахунок [PERSON] (а.с.21). 08.03.2023 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до відповідача з регресною вимогою (а.с.16). Згідно положення п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як було встановлено судом із постанови Чернігівського районного суду від 30.01.2023 у справі №748/207/23 [PERSON] , який керував забезпеченим транспортним засобом "ВМW 520", відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. За наведених обставин у страховика після виплати страхового відшкодування виникло право регресу до [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому витрати пов`язані зі сплатою страхового відшкодування підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved