Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2359, вчинений 16 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в розмірі 29300,26 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, посилаючись на те, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору та очікується понести витрати по справі на професійну правничу допомогу, вказавши, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду у разі задоволення позову. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 16 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів по кредитному договору №2006712821 від 14.11.2013 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», на користь ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» в сумі 28 900,26 грн, в тому числі заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 22 614,36 грн, заборгованість за відсотками 6 285,90 грн за період з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року, а також 400,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, а всього 29 300,26 грн. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2359. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. 19.05.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62128936. Позивач вважає оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки при вчиненні виконавчого напису було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення напису на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості, будь-яких вимог чи повідомлень про необхідність сплатити борг ТОВ «ФК «Прайм Альянс» позивач не отримувала, а тому в даному випадку заборгованість не є безспірною. Разом з позовною заявою позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 2359, що вчинений 16 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в розмірі 29 300,26 грн., що перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни (виконавче провадження № 62128936). Ухвалою ВолодарськоВолинського районного суду Житомирської області від 14.08.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою ВолодарськоВолинського районного суду Житомирської області від 14.08.2023 року заяву про забезпечення позову задоволено - зупинено стягнення за виконавчим написом № 2359, що вчинений 16 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в розмірі 29 300,26 грн., що перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни (виконавче провадження № 62128936). Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "ПРАЙМ АЛЬЯНС", будучи повідомлений належним чином про розгляд справи, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву до суду не надав. Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. пояснень щодо позову чи будь-яких заяв, клопотань до суду не надходило. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. надійшли витребувані ухвалою суду від 14.08.2023 року копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №2359, пояснень по суті позову нотаріус не надала, просить розглядати справу за її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що приватним Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. 16.03.2020 року було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості за Кредитним договором №2006712821 від 14.11.2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року. Сума повної заборгованості за Кредитним договором складає 28900,26 грн., в тому числі 22614 грн. 36 коп. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 6285 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 400 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 29300,26 грн. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №23499. На підставі виконавчого напису №2359 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. 19.05.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62128936, яке перебуває на примусовому виконанні. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює\~захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно\~ст.88 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.\~253\~ЦК\~України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Постановою КМ\~України\~від\~29\~червня\~1999\~року\~№1172\~«Про\~затвердження\~переліку документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання виконавчого напису №2359 від 16 березня 2020 року, вчиненого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О., таким, що не підлягає до виконання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 11.04.2019 року у справі №\~746/45737/17. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року та Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10374/17 від 21.09.2021 року, яка зазначила, що вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору є порушенням статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а отже самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. З копії витребуваної у приватного нотаріуса Кравець О.О. матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №2359 від 16.03.2020 року встановлено, що виконавчий напис вчинено на підставі Договору про надання споживчого кредиту №2006712821 від 14.11.2013 року, укладеного в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем. На підставі Договору фаторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року право вимоги за вказаним Кредитним договором відступлено до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія». В подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» та відповідачем укладено Договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого відповідач ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» набув право нового кредитора до Позичальника (позивача) за Кредитним Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №200671121821 від 14.11.2013 року, складеного директором ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» Барандич О.А. загальна сума боргу [PERSON] складає 28900,26 грн., з них: 22614,36 тіло кредиту, 6285,90 відсотки за кредитом. Відповідно до опису поштового вкладення на ім`я [PERSON] 05.03.2019 року відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про відступлення вимог та вимогу про погашення кредитної заборгованості. Згідно вимоги про погашення кредитної заборгованості №0/18/02/19/1207 сума боргу за Кредитним договором перед Новим кредитором - ТОВ «ФК «ПРАЙМ» станом на 18.02.2019 р. складає 28900.26 грн. та запропоновано погасити протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 р. Документів на підтвердження отримання поштового відправлення позивачем матеріали наданої копії нотаріальної справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягувачем не дотримано вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору, а в матеріалах нотаріальної справи відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунків боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що є самостійними та достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем, існує тільки в складених відповідачем документах, зокрема розрахунку заборговності, що стало підставою для винесення спірного виконавчого напису. Окрім того, саме звернення позивача до суду з даною позовною заявою вказує на спір між сторонами з приводу заборгованості за кредитом. Отже, суд приходить висновку, що нотаріус всупереч вимогам Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинив оспорюваний виконавчий напис на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався та за відсутності необхідних документів, що підтверджують безспірність вимог. Інші доводи та обґрунтування позовних вимог також заслуговують на увагу та свідчать про відсутність достатніх законних підстав, які б давали можливість приватному нотаріусу вчинити спірний виконавчий напис, а доказів зворотнього з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. В порушення вищезазначених процесуальних норм відповідачем не спростовано доводи позивача щодо неправомірності вчиненого виконавчого напису, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд\~оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене та те, що ані відповідачем, ані третьою особою не було доведено правомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса № 2359 від 16.03.2020 року, а судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, стягувачем не надано нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1610,40 грн.: 1073,60 грн. - за подання позову, 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved