Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю у два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визначити додатковий строк тривалістю у два місяці з моменту набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач [PERSON] народився у родині громадян [PERSON] та [PERSON] . В подальшому батьки позивача розірвали шлюб. Не зважаючи на те, що позивач залишився мешкати з [PERSON] в місті Києві, його родинні зв`язки з його батьком [PERSON] не були втрачені. У 2004 році [PERSON] переїхав до м. Харкова, де мешкали його батьки - [PERSON] та [PERSON] , які були відповідно дідусем та бабусею позивача. [PERSON] помер у квітні 2018 року, тому станом на початок 2022 року у позивача в місті Харкові мешкали два близьких родича: батько - [PERSON] і бабуся - [PERSON] 24 лютого 2022 року відбулась військова агресія Російської Федерації проти України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який наразі діє і зараз. У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківська міська територіальна громада починаючи з 24 лютого 2022 року є територією, де з перших днів і по теперішній час ведуться бойові дії. З початку березня позивач, стурбований бойовими діями у місті Харкові, намагався в телефонному режимі зв`язатись зі своїм батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] з метою їх евакуації до міста Києва, де на той час було більш безпечно. Але всі спроби додзвонитись були марними. Починаючи із середини березня 2022 року і до кінця квітня 2022 року поблизу Києва також велись активні бойові дії, що зумовило зупинку у спробах позивача зв`язатись зі своїми родичами в м. Харкові. Наприкінці серпня 2022 року, маючи інформацію про адресу проживання [PERSON] , позивач почав дзвонити за номерами адресного телефонного довідника всім мешканцям під`їзду № 3 вказаного будинку. Під час розмови з [PERSON] , яка проживає в кв. 84 вищезазначеного будинку, позивач отримав інформацію, що його батько із бабусею виїхали із Харкова, що зумовило призупинення позивачем пошуку батька. Позивач не зміг додзвонитися до найближчих сусідів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , мешкаючих за адресою: [ADDRESS] , оскільки їх номер телефону було відключено на той час. У січні 2023 року матері позивача - [PERSON] зателефонували представники Національної поліції України та повідомили, що 14 січня 2023 року громадянин [PERSON] був оголошений зниклим безвісти, а 18 січня 2023 року було встановлено, що він помер [INFO] від двобічної вірусної пневмонії, викликаної SARS-Cov-2. 20 січня 2023 року позивач зробив запит до державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, з якого отримав підтвердження про смерть батька у лютому 2022 року. 02 лютого 2023 року, прибувши до м. Харків, до місця проживання бабусі - [PERSON] позивач від сусідки останньої на ім`я [PERSON] , мешкаючої за адресою: [ADDRESS] , дізнався, що його бабуся теж померла. Цей факт відбувся у січні 2022 року. Розуміючи, що він є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] , позивач почав збирати документи для прийняття спадщини. Так, батькові позивача [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . 23 жовтня 2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., посвідчено заповіт [PERSON] , у відповідності до умов якого все майно, що належало на день смерті [PERSON] , вона заповідає своєму сину - [PERSON] , тобто батькові позивача. [PERSON] померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] належала трикімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем за законом та одночасно спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син, [PERSON] , який є батьком позивача. Таким чином, після смерті батька позивача [PERSON] залишилось наступне майно: квартира [ADDRESS] , яку він мав би отримати за заповітом після смерті своєї матері та квартира [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу. Спадкоємцем за законом та одночасно спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син, [PERSON] , місце проживання якого на день смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] , не встигши прийняти спадщину, а отже право на прийняття належної йому частки спадщини відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За життя [PERSON] заяв про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, [PERSON] , або заяв про відмову від прийняття спадщини не подавав, разом з померлою за однією адресою не проживав та не був зареєстрований. 28 січня 2023 року позивач звернувся до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інни Іванівни із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. 01.02.2023 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інною Іванівною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 27/02-31 у відповідності до якої [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії-видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька - [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не звернувся до органів нотаріату у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк - шість місяців з дня відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 Цивільного кодексу України. 01.02.2023 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інною Іванівною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 26/02-31, у відповідності до якої відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії на нерухоме майно, яке належало [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не звернувся до органів нотаріату у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк -шість місяців з дня відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст.1269 Цивільного кодексу України. Враховуючи обставини військової агресії Російської Федерації проти України, позивач вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] поважними. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року судом було витребувано копії спадкових справ заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . 21.07.2023 року на адресу суду надійшли належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . 07.08.2023 року до суду надійшов відзив від представника відповідача Харківської міської ради, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, справи призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Болоховцев Є.О. підтримав позовні вимоги повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, також підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки, причини неявки суду не повідомив. Надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інна Іванівна, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представник третьої особи П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, згідно копії свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та рідним онуком [PERSON] . Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.01.2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [INFO] , померла бабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.01.2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженням об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 16.01.2023 року, за життя померлому [PERSON] на праві власності належала 1-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, 1-2865, 15.11.2004, Полякова М.В. приватний нотаріус ХМНО. Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2018 року, станом на момент смерті бабусі позивача - [PERSON] на праві власності належала 3-кімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала останній на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 8-630, видане 23.10.2018, видавник: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора. [PERSON] , на випадок смерті зробила розпорядження: все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові - [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується заповітом від 23 жовтня 2018 року, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 8-635. Спадкоємцем за законом та одночасно спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син, [PERSON] , який помер [INFO] , не встигши прийняти спадщину, а отже право на прийняття належної йому частки спадщини відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, судом встановлено, що син [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , тобто менш ніж через місяць після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , не встиг прийняти спадщину після смерті останньої, оскільки його смерть настала в період дії шестимісячного строку для подання заяви на прийняття спадщини, що дає право суду застосувати правила спадкової трансмісії у цій справі. Це відповідає висновкам Верховного суду, які викладені у постанові від 08.02.2023 року у справі № 760/22643/21 та постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19: "Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті (трансмітент), до його спадкоємців (трансміссар), тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця." Таким чином, у даній справі спадкоємцем за законом та одночасно спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син, [PERSON] , який є батьком позивача. А отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON] , а тому він має право на прийняття спадщини після смерті останніх в порядку спадкової трансмісії. 28 січня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко_І.І. заведена спадкова справа № 8/2023 після [PERSON] , померлого [INFO] , місце проживання якого на день смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на підставі поданої заяви [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , справжність його підпису на заяві засвідчено 27 січня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Софронюк С.М. за реєстровим № 62, яка надійшла поштою 28.01.2023 року, зареєстрована на вх. № 15/02-14 від 28.01.2023 року та зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 18, що є сином [PERSON] . Крім того, 28 січня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко_І.І. заведена спадкова справа № 7/2023 після [PERSON] , померлої [INFO] , місце проживання якої на день смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на підставі поданої заяви [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , справжність його підпису на заяві засвідчено 27 січня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Софронюк С.М. за реєстровим № 63, яка надійшла поштою 28.01.2023 року, зареєстрована на вх. № 14/02-14 від 28.01.2023 року та зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 17, що є онуком [PERSON] . З постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 27/02-31 убачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не звернувся до органів нотаріату у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк - шість місяців з дня відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 Цивільного кодексу України. Застосувати норму Закону щодо факту постійного проживання [PERSON] з померлим немає можливості. Крім того, з постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 26/02-31 убачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії на нерухоме майно, яке належало [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не звернувся до органів нотаріату у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк - шість місяців з дня відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст.1269 Цивільного кодексу України. Застосувати норму Закону щодо факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем немає можливості. З матеріалів спадкових справи № 7/2023 та № 8/2023, які були витребувані ухвалою суду, вбачається, що спадкові справи № 7/2023 та 8/2023 були заведені після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на підставі поданої заяви [PERSON] , який є онуком [PERSON] та сином [PERSON] . Також в матеріалах спадкової справи містяться: свідоцтво про смерть [PERSON] ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 28.01.2023 року; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 28.01.2023 року; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.01.2023 року; інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.01.2023 року; інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.01.2023 року; копія паспорту [PERSON] та картка платника податків [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] ; свідоцтво про зміну прізвища [PERSON] . Тобто з матеріалів спадкових справи вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття спадщини, крім позивача, ніхто не подавав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищезазначене належним відповідачем у даній справі є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, оскільки спадщину ніхто не прийняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ст. 1221 ЦК України (у редакції Закону, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до приписів ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, яка передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 та Постанові Верховного суду України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач, зазначаючи про причини пропуску ним строку прийняття спадщини вказує на воєнний стан в Україні, постійні обстріли території України, зокрема м. Харкова, яке є місцем відкриття спадщини, нестабільний графік роботи нотаріальних контор, не стабільне функціонування державних реєстрів протягом значного проміжку часу, неодноразові протягом незначного проміжку часу зміни в законодавстві щодо порядку прийняття спадщини, через які він безсумнівно вважав, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється і заяву про прийняття спадщини можна буде подати після війни. Зазначені причини, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції від 06.03.2022 установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (п.3). У подальшому 24.06.2022 було внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та викладено в такій редакції: установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що був обізнаний про прийняття Кабінетом Міністрів України зазначеної постанови та зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на весь час воєнного стану. На переконання суду, незадоволення позовних вимог позивача матиме наслідком порушення принципу правової визначеності. Так, офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації. Зважаючи на викладені позивачем обставини, мінливість норм законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану, суд приходить до переконання, що позивач дійсно мав правомірні очікування що строк на прийняття спадщини на період воєнного стану в Україні зупиняється, однак подальші зміни у законодавстві строків прийняття спадщини позбавили його можливості реалізувати свої права на спадщину. Окрім цього загальновідомим є факт того, що 24.02.2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу. Як вбачається з «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затверджених наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309, територія Харківської міської територіальної громади з 24.02.2022 року по теперішній час належить до території можливих бойових дій. Війна, як соціальнополітичнеявище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор. Введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24.02.2022 і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті батька та бабусі. Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у нього були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, мінливість норм законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану, складну безпекову ситуацію в Україні, зокрема у м. Харкові, що викликана військовою агресією рф проти України, яка безумовно мала вплив на нормальну життєдіяльність позивача, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Доводи представника відповідача про те що позивач мав можливість протягом 10 місяців подати заяву будь-якому нотаріусу на території України або подати письмову заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, суд не приймає до уваги, оскільки складна безпекова ситуація поширювалась на всю територію України, була викликана військовою агресією рф проти України, яка безумовно мала вплив на нормальну життєдіяльність позивача. Крім того, представник відповідача стверджував, що позивач не надав жодних доказів того, що позивач дізнався про смерть батька у січні 2023 року, внаслідок отриманої інформації від Нацполіції, не надав доказів про пошук місцезнаходження батька, не спілкувався з батьком, не цікавився його життям, не надавав матеріальної допомоги батьку. Суд не бере до уваги ці доводи, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких позивачем був наданий лист з ВП № 5 ГУНП в Запорізької області від 16.08.2023 року, відповідно до якого померлого батька було оголошено у розшук як безвісти зниклого та лист від Мінюсту відповідно до якого 23.07.2022 було складено актовий запис про смерть [PERSON] . Доводи представника відповідача про взаємовідносини між позивачем та померлим батьком суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються предмету доказування у цій справі. Отже, суд задовольняє вимоги позивача та визначає [PERSON] додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки початок збройної агресії російської федерації та активні бойові дії у Харкові та Харківській області змусили його у першу чергу вирішувати питання пов`язані із збереження свого життя та здоров`я, також суд враховує той факт, що позивач добросовісно помилявся щодо зупинення перебігу строків для прийняття спадщини на весь час воєнного стану, що призвело до того, що заява про прийняття спадщини не була подана у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України, Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved