Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Представник позивачки адвокат Андрієнко С.М. у серпні 2023 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що 04.05.2019 його довірителька та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. За час даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Також представник позивачки зазначив, що спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, побут, різні характери, між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки. Сторони проживають окремо та подальше сумісне проживання є не можливим. Крім того, представник позивачки вказав, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а позивачка самостійно не в змозі утримувати дитину. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.05.2019 у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 45; 2)\~стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду; 3)\~стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 03.08.2023 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав заяву в якій просить суд справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача також подав заяву в якій вказав, що визнає позовні вимоги повністю. Правова позиція погоджена з відповідачем. Зважаючи на указані заяви, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено,\~що 04.05.2019 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 3). За час шлюбу у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також зважаючи на визнання відповідачем заявленого позову, відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем заявленого позову, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від доходу відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову, тобто з 02.08.2023. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн за вимогу про розірвання шлюбу. Разом з тим, за вимогою про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на те, що стороною відповідача визнано позов до початку розгляду справи по суті, тому з державного бюджету підлягає поверненню позивачці 50%\~судового збору,\~що становить\~536 грн 80 коп., а інші 50% судового збору підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави 50% судового збору, який мала би сплатити позивачка за вимогою про стягнення аліментів, що становить 536\~грн 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved