Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року в розмірі 93669,67 гривень та про стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6555382410. Відповідно до умов даного кредитного договору та паспорту кредиту №5382410, який є невід`ємною частиною цього договору, [PERSON] як позичальнику надано грошові кошти в сумі 72367,48 грн. на строк користування 48 місяців, зі сплатою річних процентів в розмірі 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти у розмірі 1,50% від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано безготівковим шляхом. 20.09.2021 року право вимоги за Кредитним договором відступленні АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є відомою боржнику. Однак умови Кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 26.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 93669,67 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) в розмірі 72128 грн. 35 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) в розмірі 6 грн. 00 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) в розмірі 21535 грн. 32 коп. Відповідач не вживає жодних заходів щодо повернення грошових коштів, відтак просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи та не подала відзив, тому на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача у заяві. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6555382410. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Сума кредиту складає 72367,48 грн., строк на який видається кредит 48 місяців. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5382410, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п.5 паспорту кредиту №5382410, розмір щомісячних процентів становить 1,50% від суми кредиту, розмір річних процентів (загальних) становить 0,01% від суми боргу за договором. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у сумі 72367,48 грн. на умовах визначених цим договором. За Договором факторингу №200921 від 20.09.2021 року до АТ «Таскомбанк» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 26.12.2022 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року в сумі 93 669,67 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 72 128 грн. 35 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 6 грн. 00 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 21 535 грн. 32 коп. З метою досудового врегулювання спору, 09.11.2022 року позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу від 09.11.2022 року №19702/10.2.2 про сплату заборгованості за кредитом, однак дана вимога залишилась не виконаною. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другоїстатті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та другастатті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 ЦК України). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другоїстатті 1050 Цивільного кодексу Україникредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами застаттею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідач не надала, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, відповідачем жодним чином спростовано не було. Таким чином встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконало свої обов`язки за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року, та надало відповідачу кредит в сумі 72 367,48 грн., однак відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26.12.2022 року допустила заборгованість в сумі 93 669,67 грн. Позивач АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року, на підставі Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року. Станом на день винесення судом рішення відповідач не внесла кошти на погашення заборгованості перед позивачем. Згідно зст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, та слід стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №6555382410 від 30.04.2021 року в розмірі 93 669,67 гривень. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 2684 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved