Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У лютому 2023 року Головне Управління Служби Безпеки України в м. Києві та Київській області(далі по тексту - позивач, ГУ СБУ у м. Києві та Київській обл.) звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1) про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ СБУ є власником транспортного засобу - легкового автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] (далі - Автомобіль) відповідно до реєстраційного посвідчення [NUMBER] . Автомобіль застраховано згідно із укладеним між ГУ СБУ і страховою компанією - ПрАТ «СК ВУСО» полісом (договором) № 206011227 від 22.09.2021 року. 12.09.2022 об 08 год. 53 хв. на перехресті бульвару Тараса Шевченка та вулиці Хрещатик у місті Києві [PERSON] , який керував транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер: [NUMBER] було вчинено ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року у справі № 761/19578/22, [PERSON] визнано винним у здійсненні ДТП 12.09.2022 року та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок зіткнення автомобілю «Toyota Corolla» завдано видимих (зовнішніх) пошкоджень: вм?ятини, подряпини капота, переднього бампера, правої і лівої фар. Відповідно до звіту спеціаліста (оцінювача) ТОВ «Агенція консалтингових послуг» № 8577/09/22 від 18.10.2022, встановлено наявність пошкоджень Автомобіля (матеріального збитку) на загальну суму 164 292,01 грн., яку позивач просив суду стягнути з відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.04.2023 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд задовольнити вимоги частково, стягнувши лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою сумою в розмір 36 892,01 грн. Відзив обґрунтовано тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-1 була застрахована полісом обов`язкового страхування № 208664302 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» від 20.04.2022 року та його ліміт становить 130 000,00 грн., франшиза -2600,00 грн. Автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер: [NUMBER] було придбано відповідачем 19.07.2022 року та відповідно було змінено реєстраційний номер з [NUMBER] на [NUMBER] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року до участі у цивільній справі залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Моторно (транспортне) страхове бюро України. 12.04.2023 року від ГУ СБУ у м. Києві та Київській обл. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що не заперечує проти стягнення у встановленому законом порядку відшкодування у повному обсязі майнової шкоди за рахунок не лише відповідача, але й інших зобов`язаних законом осіб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року до участі у цивільній справі залучено у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт». 12.06.2023 року від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких просили ухвалити рішення згідно чинного законодавства. 20.07.2023 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просили: стягнути на користь ГУ СБУ у м. Києві та Київській обл. із [PERSON] та/або за рахунок страхового відшкодування матеріального збитку не менше 95 565 грн., 2500 грн. витрачених на оцінку шкоди та судові витрати. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 12.09.2022 року о 08 год. 53 хв. в м. Київ, перехрестя бульвару Т. Шевченка - вул. Хрещатик, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] , порушив дорожній знак 5.16 (рух по смугах), повертаючи не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Чим порушив вимоги п.п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року по справі №761/19578/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 4855/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Власником транспортного засобу легкового автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] відповідно реєстраційного посвідчення [NUMBER] є ГУ СБУ у м. Києві та Київській області. На момент ДТП автомобіль було застраховано згідно із укладеним між ГУ СБУ і страховою компанією - ПрАТ «СК ВУСО» полісом (договором) № 206011227 від 22.09.2021 року. Автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер: [NUMBER] було придбано [PERSON] 19.07.2022 року та відповідно було змінено реєстраційний номер з [NUMBER] на [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована полісом обов`язкового страхування № 208664302 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та його ліміт становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Відповідно до звіту спеціаліста (оцінювача) ТОВ «Агенція консалтингових послуг» № 8577/09/22 від 18.10.2022, встановлено наявність пошкоджень автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] (матеріального збитку) на загальну суму 164 292,01 грн. Позивачем було надано суду висновок експерта Центру судових і спеціальних експертиз Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 70/6 від 21.03.2023 року, відповідна до якої вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] складає 214 126, 84 грн. Разом з тим, відповідно до договору підряду з технічного обслуговування та ремонту автомобіля № 23-103 від 15.05.2023 року, позивачем було проведено ремонт транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний номер: [NUMBER] . Так, у зв`язку з проведенням ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, позивачем було понесено витрати у розмірі 95 565, 00 грн., що підтверджується специфікацією (Додаток № 2 до договору №23-103 від 15.05.2023), актом виконаних робіт № Га-К-0145 від 15.06.2023 року та платіжної інструкції № 1229 від 19.06.2023 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Наведене свідчить, що головною особливістю відшкодування шкоди, яка виникла за участі джерела підвищеної небезпеки, є те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає як винну, так і безвинну відповідальність власника такого джерела. На володільця не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню такої шкоди, лише у двох випадках: якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об`єктивного характеру, причинно не пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об`єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об`єкт. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Під час розгляду цивільної справи № 686/1914/16-ц (постанова від 24.06.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. При цьому слід зазначити, що ліміт відповідальності (страхова сума) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхового полісу № 208664302 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» від 20.04.2022 року становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Страховика - ПАТ «СК «Український страховий стандарт», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208664302, беручи до уваги, що розмір понесеного матеріального збитку відповідача складає 95 565,00 грн., тому суд прийшов до висновку про стягнення із відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 95 565,00. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 648,00 грн., 2 500 грн. витрат за проведення експертної майнової оцінки.

Outcome: partial