Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Грабіка М.С. звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75850, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за Кредитним договором №200069804, укладеним 10.05.2016 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 є ТОВ «ФК «Плеяда», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 є ТОВ «ФК «Фагор», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 є ТОВ «ФК «Авансар», за період з 10.05.2016 по 28.05.2021 на загальну суму 54176,54 грн, з якої: 14267,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 39059,34 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також плата за вчинення виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. 22.05.2023 відкрито виконавче провадження №69567310. Крім того, 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75641, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за Кредитним договором №200252691, укладеним 24.06.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 є ТОВ «ФК «Плеяда», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 є ТОВ «ФК «Фагор», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 є ТОВ «ФК «Авансар», за період з 24.06.2014 по 28.05.2021 на загальну суму 5276,21 грн, з якої: 1809,97 грн заборгованість за тілом кредиту, 0,07 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 2616,17 грн - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, а також плата за вчинення виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. 22.05.2023 відкрито виконавче провадження №69567657. Позивач зазначає, що вказані виконавчі написи вчинено з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. За таких обставин просить визнати вказані виконавчі написи такими, що не підлягають виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2023 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваних виконавчих написів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, до участі у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., приватного виконавеця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Однак на адресу суду направлене клопотання (вх. №54843), відповідно до якого відповідач просив відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг. Мотивуючи клопотання тим, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання зазначених послуг, враховуючи, що дана справа є незначної складності. Треті особи своїх пояснень не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75850, про стягнення з [PERSON] на користь на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за Кредитним договором №200069804, укладеним 10.05.2016 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 є ТОВ «ФК «Плеяда», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 є ТОВ «ФК «Фагор», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 є ТОВ «ФК «Авансар», за період з 10.05.2016 по 28.05.2021 на загальну суму 54176,54 грн, з якої: 14267,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 39059,34 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 6). На підставі виконавчого напису від 31.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за №75850, 04.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. відкрито виконавче провадження №69567310, в межах якого 22.05.2023 було також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 10, 19). Крім того, 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75641, про стягнення з [PERSON] на користь на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за Кредитним договором №200252691, укладеним 24.06.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 є ТОВ «ФК «Плеяда», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 є ТОВ «ФК «Фагор», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 є ТОВ «ФК «Авансар», за період з 24.06.2014 по 28.05.2021 на загальну суму 5276,21 грн, з якої: 1809,97 грн заборгованість за тілом кредиту, 0,07 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 2616,17 грн - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, а також плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 5). На підставі виконавчого напису від 31.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за №75641, 04.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. відкрито виконавче провадження №69567657, в межах якого 22.05.2023 було також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 11, 18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, оскаржувані виконавчі написи було вчинено 31.05.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Як установлено судом, підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису 31.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за №75850, став кредитний договір від 10.05.2016, а для вчинення оскаржуваного виконавчого напису 31.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за №75641, став кредитний договір від 24.06.2016. Вказані договори укладені між [PERSON] та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» шляхом підписання оферти на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», за своєю правовою природою є змішаними та містить умови кредитного договору. Водночас зазначені вище договори не були нотаріально посвідченими, жодного доказу на спростування цих доводів позивача та наданих ним доказів відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн (2147,20 грн (за дві вимоги немайнового характеру) + 536,80 грн (за подання заяви про забезпечення позову). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved