Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Керівник Коростишівської окружної прокуратури (далі - Позивач) звернувся до суду в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її примусового відчуження, в якому вказує, що Відповідач, яка є громадянкою Російської Федерації на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки площею 0.0702 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 1824787000:02:002:0144, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначає, що Відповідач в порушення норм частини четвертої статті 81 ЗК України, будучи іноземцем, упродовж року після набуття права власності з 27 липня 2002 року та часу реєстрації права власності на неї з 26 січня 2018 року на успадковану земельну ділянку сільськогосподарського призначення добровільно її не відчужила, а тому наявні підстави для її примусового відчуження. На підставі вищевикладеного, Позивач просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, площею 0.0702 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] , шляхом її примусового відчуження у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надав 04 липня 2023 року пояснення щодо позову в яких вказав, що строк відчуження земельної ділянки сплив, проте Відповідач, як громадянки Російської Федерації у добровільному порядку не виконала вимоги чинного законодавства, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі. /а.с.49-52/ Відповідач в судові засідання 27 липня 2023 року та 22 вересня 2023 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 288/1657/23/ЕП-178/23 вих. від 13 липня 2023 року та № 288/1657/23/10634/23 вих. від 27 липня 2023 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач - [PERSON] , була повідомлена про судові засідання, які відбудуться 27 липня 2023 року о 09.30 годині та 22 вересня 2023 року о 09.00 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини четвертої статті 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку належним чином повідомленого Відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою Позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно повідомлення управління Служби безпеки України в Житомирській області від 24 лютого 2023 року № 57/2222, направленого керівнику Житомирської обласної прокуратури, в ході контррозвідувального забезпечення агро-промислового комплексу в умовах повномасштабної агресивної війни, яку Російська Федерація розв`язала і веде проти України, вжито заходи щодо недопущення нанесення шкоди інтересам держави під час використання земельних ділянок, власниками яких є резиденти РФ та РБ, встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером - 1824787000:02:002:0144, площею 0.0702 га, перебуває у власності громадянки РФ - [PERSON] . З метою захисту інтересів держави, просять вжити заходи реагування відповідно до компетенції щодо захисту інтересів держави та конфіскації вищевказаних земельних ділянок в судовому порядку. /а.с.12-15/ Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 26 січня 2018 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 лютого 2002 року, зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, площею 0.0702 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . /а.с.16-17, 18-19/ Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 березня 2016 року, земельній ділянці площею 0.0702 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 1824787000:02:002:0144. /а.с.20/ Згідно Відомостей про право власності, зареєстровано право власності [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] . 5, згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 липня 2002 року на земельну ділянку на яку виданий Державний акт від 29 січня 2002 року серії IV-ЖТ 009419, кадастровий номер 1824787000:02:002:0144. /а.с.21-25/ Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ 009419 виданого 29 липня 2002 року, [PERSON] , жительці с.Хатанга, Хатангського району, Красноярського краю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.3202 га, яка розташована на території с.Сущанка, Сущанської сільської ради, землю передано для обслуговування житлового будинку - 0.2500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0.0702 га. /а.с.26-27/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 2002 року, спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] є її онука - [PERSON] , яка мешкає в с.Хатанга, Хатангського району, Красноярського краю, до складу спадкового майна на яке видано вказане свідоцтво входить земельна ділянка в [ADDRESS] , площею 0.3202 га. /а.с.28-29/ 17 березня 2023 року за вих.№ 18-01.4-1422/18.1-23 Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області повідомлено, що інформація щодо документування паспортом громадянина України, посвідкою на постійне або тимчасове проживання стосовно громадянки [PERSON] відсутня. /а.с.31/ Коростишівська окружна прокуратура 07 березня 2023 року за вих.№ 53/1-606 вих.23 повідомила Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про необхідність вжиття заходів претензійно-позовної роботи щодо конфіскації земельної ділянки площею 0.0702 га із кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у власності громадянки Російської Федерації [PERSON] та не була відчужена нею протягом року. /а.с.32-33/ 13 березня 2023 року за вих.№ 10-6-0.6-874/2-23 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено Коростишівську окружну прокуратуру про те, що ними частково підготовлено та подано позовні заяви з питань конфіскації земельних ділянок, які належать іноземним громадянам. У разі неможливості, з певних об`єктивних причин, самостійного здійснення претензійно-позовної роботи щодо подачі позовних заяв до суду з питань конфіскації земельних ділянок, які належать іноземним громадянам, управлінням буде додатково повідомлено органи прокуратури з відповідним обґрунтуванням та наданням підтверджуючих документів. /а.с.34-35/ Коростишівська окружна прокуратура 12 квітня 2023 року за вих.№ 53/1-1006 вих.23 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з повідомленням у якому вказувала, що не вказано які заходи претензійно-позовної роботи вжито щодо конфіскації земельної ділянки площею 0.0702 га із кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яка перебуває у власності [PERSON] /а.с.36-38/ Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01 травня 2023 року за № 10-6-0.6-1541/2-23, направленого Коростишівській окружній прокуратурі, у зв`язку з обмеженим фінансуванням стосовно сплати судового збору, що позбавляє можливості самостійно звернутись до суду, Головне управління не заперечує щодо звернення Коростишівською окружною прокуратурою з відповідним позовом в інтересах держави в особі Головного управління про конфіскацію земельною ділянки з кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, яка належить громадянці Російської Федерації [PERSON] /а.с.39, 40/ Відповідно до витягу № НВ-1800309182023 із технічної документації, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1824787000:02:002:0144, становить - 1485.80 гривень. /а.с.41/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її примусового відчуження з тих підстав, що Відповідач, як громадянка Російської Федерації, упродовж року після набуття права власності на успадковану земельну ділянку сільськогосподарського призначення добровільно її не відчужила, а тому наявні підстави для її примусового відчуження. Згідно частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суді, суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до статті 1 ЗК України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно статті 19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України визначено, що набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною другою статті 81 ЗК України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно частини третьої статті 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 ЗК України якою встановлено, що у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до статі 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Згідно статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку Відповідач набула 26 січня 2018 року, після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак, у подальшому земельні ділянки нею не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений частиною четвертою статті 81 ЗК України. Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України, визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту «е» частини першої статі 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до пункту «г» частини першої статті 143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Встановлені судом обставини вказують на те, що Відповідач, будучи іноземним громадянином, протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку її не відчужила, а тому наявні підстави для припинення права власності на зазначену земельну ділянку, шляхом її примусового відчуження. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2684.00 гривень /а.с.42/, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Outcome: approved