Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

18 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просила стягти з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області та Борівського районного суду Харківської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 18.11.2022 року справа № 619/643/22 передана головуючому судді Калиновській Л.В. Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області №209 від 25.01.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 619/643/22 у зв`язку з припиненням відрядження судді Калиновської Л.В. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 справа № 619/643/22 передана головуючому судді Мальцеву С.О. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 28 червня 2023 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті (а.с 30). [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 21.09.2023 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. В повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 01.08.2023 року зазначено що за зазначеною адресою відповідач відсутній. Відповідач [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення про виклик особи через офіційний веб сайт. Клопотань, заперечень, відзиву чи заяви про відкладення розгляду справи від [PERSON] на адресу Котелевського районного суду Полтавської області не надходило. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а відповідно до ч. 4 ст. 223 України суд має право у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення) . Крім цього, на думку суду в матеріалах справи є достатньо доказів для її слухання та прийняття рішення по суті справи, і такий розгляд справи не буде порушенням права відповідача, як сторони у цивільному процесі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 вересня 2003 року між позивачем та Відповідачем було укладено шлюб (зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , актовий запис No 96), який на даний час розірвано (згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року справа N6619/455/17, провадження N62/619/563/17). В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року, справа No 619/3586/19 провадження No2/619/1359/19 розмір аліментів становить 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2019 року і досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття не в повному розмірі. На даний час донька [PERSON] досягла повноліття. 01.09.2021 року донька [PERSON] вступила до університету та стала студенткою Харківського Національного університету будівництва та архітектури, VI рівня акредитації на денне відділення будівельного факультету, навчається на бюджетній основі. Паралельно навчається на заочному відділенні економічного факультету Харківського Національного університету будівництва та архітектури навчається на платній основі - у розмірі 10 000, 00 грн. на рік, яку сплачує позивачка(а.с 19-20). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При стягненні аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідачем доказів щодо можливості сплати аліментів суду не надано, а тому враховуючи, що повнолітня донька продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на період його навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.02.2022 року і до закінчення навчання - 30.06.2025 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти присуджуються судом за способом обраним стягувачем незалежно від наявності офіційного працевлаштування чи мінливого, нерегулярного доходу платника аліментів, а також будь-яких інших обставин. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд виходить із засад справедливості, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial