Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковач І.І., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради про стягнення заробітної плати та, у якому просить стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату за січень 2022 року червень 2023 року, у розмірі 337 398, 32 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.09.2019 року згідно наказу №115-к відповідачем прийнято позивача на посаду лікарем-стоматологом дитячим у відділенні стоматології дитячого віку. Однак, розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати позивачу, за січень 2022 року червень 2023 року, відповідачем здійснено в не повному обсязі. П. 1 ч. 1 постанови КМУ від 12.01.2022 року №2 визначено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годину) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік на рівні не менше 20 000 гривень для посад лікарів (крім лікарів-інтернів), професіоналів з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я. Відповідною постановою КМУ України внесено зміни до типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій та доповнено п.1 підпунктом 9 наступного змісту: «9) забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж передбачено цим підпунктом». З огляду на вказані положення закону, позивач вважає, що розмір нарахованої та виплаченої їй заробітної плати не відповідає вимогам чинного законодавства та підляже стягненню з відповідача. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2023 провадження у зазначеній справі було відкрито в спрощеному позовному провадженні, розгляд справи призначено на 19.07.2023, розгляд справи відкладався 14.09.2023, 05.10.2023. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак адвокат Ковач І.І. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задоволити. Представник відповідача у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Також представником відповідача надано суду письмові пояснення з яких слідує, що відповідач не погоджується з підставами позову викладеними позивачем з огляду на наступне. Так, постановою КМУ №28 від 13.01.2023 року про «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я» було визнано таким, що втратив чинність, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 р. N 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» та викладено його в новій редакції. Протягом 2023 року відповідно до Постанови N 28 від 13.01.2023 в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики встановлено: мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці установлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше: 20 000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я; 13 500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів). Пунктом 3 зазначеної Постанови визначено, що вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього і четвертого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків: медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги; 4) у випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров?я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно даних бухгалтерського обліку за період 2023 року в КНП "ЗОКСП" ЗОР фонд оплати праці та залишки коштів на рахунках на кожне перше число місяця поточного року склали: № з/пперіодФонд оплати праці, грн.Сума ЄСВ, грн.Залишки коштів на рахунках станом на 01 число, грн. 1Січень 2023365903,2576714,5464413,98 2Лютий 2023348310,6973663,49129156,91 3Березень 2023380033,2681996,17478849,23 4Квітень 2023383736,2379594,07460402,00 5Травень 2023475414,7694109,87312155,70 6Червень 2023392,475,9481662,51366011,98 Таким чином, відповідно до зазначених сум фонду оплати праці та залишків коштів на рахунках підприємства, заробітна плата працівникам Підприємства у 20ІЗ році нараховується з дотриманням Постанови КМУ №28 від 13.01.2023 і не може бути встановлена на рівні не менше 20000 грн. для лікарів та 13500 грн. для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів). З огляду на вказане, просить взяти до уваги дану інформацію та переглянути суми визначені у позовній заяві. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦІК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків. визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , 18.09.2019 була прийнята на роботу на посаду лікарем-стоматологом дитячим у відділенні стоматології дитячого віку Закарпатської обласної клінічної стоматологічної поліклініки, що перейменована на комунальне некомерційне підприємство «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з доданою копією диплома спеціаліста серії [NUMBER] [PERSON] у 2015 році закінчила Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «стоматологія» здобула кваліфікацію «лікар-стоматолог». Згідно з розрахунку недоотриманої заробітної плати, що кореспондується з відомостями відображеними в довідках від ПФУ форми ОК-5 та ОК-7 від 27.06.2023 року та виписки по картковому рахунку позивача за період з 01.01.2022 року по 29.06.2023 року на який здійснювалась виплата заробітної плати позивачу, [PERSON] отримала заробітну плату у розмірі 22 601,68 грн., а саме: у січні 2022 року 526,98 грн.; у лютому 2022 року - 500,00 грн.; у березні 2022 року 0,00 грн.; у квітні 2022 року - 393,67 грн.; у травні 2022 року -89,13 грн.; у червні 2022 року -0,00 грн.; у липня 2022 року -0,00 грн.; у серпні 2022 року 320,06 грн.; у вересні 2022 року 0,00 грн.; у жовтні 2022 року -0,00грн.; у листопаді 2022 року 905,5 грн.; у грудні 2022 року 1204,1 грн.; у січні 2023 року 0, 00 грн.; у лютому 2023 року 0,00 грн.; у березні 2023 року 5326,50 грн.; у квітні 2023 року 4863,32 грн.; у травні 2023 року 3488,64 грн.; у червні 2023 року 4983,78 грн., а разом 22 601,68 грн. На підставі постанови КМУ «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» від 12.01.2022 N 2 позивач просить стягнути недоотриману заробітну плату за січень 2022 року червень 2023 року, у розмірі 337 398,32 грн., виходячи із розміру посадового окладу, визначеного у даному нормативному акті у розмірі 20 000 грн. та отриманою у вказаний період заробітною платою. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. яку він вільно обирає або на яку вільно погоджуються. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров?я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, за якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Постановою КМУ «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» від 12.01.2022 №2 установлено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік: на рівні не менше 20000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. Постановою КМУ від 13.01.2023 р. № 28 внесено зміни, до постанови КМУ «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» від 12.01.2022 №2 та до пункту 1 додатка 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. З урахуванням змін внесених даною постановою Пункт 1 постанови КМУ від 12.01.2022 №2 втратив чинність на підставі Постанови КМ № 28 від 13.01.2023 - застосовується з 1 січня 2023 року. Пунктом 3 постанови КМУ №28 від 13.01.2023 року передбачено, що вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього і четвертого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків. Пунктом 4 даної постанови унормовано, що у випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, з огляду на наведені вище норми, з січня 2023 року по червень 2023 року підлягають до стягнення з відповідачів грошові кошти з розрахунку заробітної плати у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на 2023 рік, тобто в розмірі 6700,00 грн. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5, 6 ст.81ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим особливість трудових правовідносин характеризується, тим, що саме у роботодавця залишаються всі дані щодо праці найманого працівника, а тому саме роботодавець зобов`язаний надати такі відомості суду у разі виникнення трудового спору, та довести свої заперечення проти вимог працівника. Зазначене будь-яким чином не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної плати і її розмір обов`язково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної плати порушенням права власності відповідно до ст.1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до «майна» у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право на отримання позивачем законної винагороди за виконану роботу у вигляді заробітної плати у повному обсязі, що в розумінні ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також порушенням права на мирне володіння майном. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача, слід стягнути недоотриману заробітну плату, у розмірі 255 598,32 грн., що складається з наступної заборгованості: за січень 2022 року 19 473,02 грн.; у лютому 2022 року-19 500,00 грн.; у березні 2022 року 20 000,00 грн.; у квітні 2022 року 19 606, 33 грн.; у травні 2022 року -19 910,87 грн.; у червні 2022 року 20 000,00 грн.; у липні 2022 року 20 000,00 грн.; у серпні 2022 року 19 679,94 грн.; у вересні 2022 року 20 000,00 грн.; у жовтні 2022 року -20 000,00 грн.; у листопаді 2022 року 19 094,5 грн.; у грудні 2022 року 18 795,9 грн.; у січні 2023 року 6 700, 00 грн.; у лютому 2023 року 6 700,00 грн.; у березні 2023 року 1 373,5 грн.; у квітні 2023 року 1 836,68 грн.; у травні 2023 року 3 211, 36 грн.; у червні 2022 року 1 716,22 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи те, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а позов судом задоволений частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved