Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

07.12.2021 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова звернулось Акціонерне товариство «Універсал Банк» з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу у виді інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 22.09.2018 року по 21.09. 2021 року у розмірі 168015,61 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.09.2010 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, рішенням № 2-4021/10 за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (Акціонерне товариство\~«Універсал банк»)\~стягнуто солідарно\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 525\~121,\~01\~грн,\~850,\~00\~грн.\~судового збору\~та витрати\~на ІТЗ\~у сумі\~60,00\~грн.\~Однак,\~відповідачі не\~виконали вказане\~рішення суду\~вчасно,\~а тільки\~шляхом направлення\~окремих періодичних\~платежів з\~06.09.2010\~року по\~21.09.2021\~року,\~а отже\~допустили прострочення\~грошового зобов`язання\~за вказаний\~період.\~Відповідачі порушили\~грошове зобов`язання\~з виплати\~суми заборгованості,\~відтак у\~позивача виникло\~право на\~застосування наслідків\~такого порушення\~у виді\~стягнення інфляційних\~втрат і\~трьох процентів\~річних відповідно\~до статті\~625\~ЦК України.\~На цій\~підставі,\~AT\~«Універсал банк»\~здійснено нарахування\~3%\~річних що\~полягає в\~компенсації (плати)\~від боржника\~за користування\~утримуваними ним\~грошовими коштами,\~належними до\~сплати.\~Розмір заборгованості\~відповідно до\~розрахунку виконаного\~21.09.2021\~року AT\~Універсал банк»\~за період\~з 22.09.2018\~року по\~21.09.2021\~року складає:\~ розрахована сума за ставкою 3% річних - 47 237,78 грн. та 120 777,83 грн. - інфляційних втрат, а всього разом: 168 015, 61грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2021року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2022року, зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~позовні вимоги\~підтримав,\~не заперечував\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідачі, будучи повідомлені про розгляд справи судом за адресою вказаною у позові у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Разом з тим, виклик відповідачів у судове засідання 02.10.2023року здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (Октябрського районного суду м. Полтави). Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст.223ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно ст. ст.\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 06.09.2010 року заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова у справі №2-4021/10, позовну заяву публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~ задоволено.\~Стягнуто солідарно\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 525\~121,\~01\~грн,\~850,\~00\~грн.\~судового збору\~та витрати\~на ІТЗ\~у сумі\~60,00\~грн. Рішення набрало законної сили. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України,\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, як слідує з п. 1.1 розділу 1 витягу з Статуту АТ «Універсал Банк», який затверджений в новій редакції рішенням єдиного акціонера АТ «Універсал Банк» № 4-2020 від 05.11.2020 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк»» (протокол №2-2018 від 31 жовтня 2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Як слідує з розрахунку втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних, який поданий позивачем, відповідачами рішення суду на момент подачі даного позову до суду не виконано. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором № 164-2008-2638 від 20.08.2008 року та договором поруки № 164-2008-2638 від 20.08.2008 року, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з них заборгованості за кредитом договором. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.09.2010 року в справі №2-4021/10 позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] \~ задоволено\~та стягнуто\~солідарно з\~останніх заборгованість\~в сумі\~525\~121,01\~грн.,\~850,\~00\~грн.\~судового збору\~та витрати\~на ІТЗ\~у сумі\~60,00\~грн. Рішення суду відповідачами не виконано в повному обсязі, протилежного суду відповідачами не доведено. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Позивачем проведено та надано суду розрахунок інфляційних втрат в сумі 120777 грн. 83 коп. та трьох процентів річних в розмірі 47237 грн. 78 коп., який відповідачами не спростовано, а тому приймається судом як належний. За таких обставин з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути інфляційні втрати у розмірі 120777 грн. 83 коп. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 47237 грн. 78 коп. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2520,22 грн.

Outcome: approved