Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої: - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 641912 від 24.06.2021 року у розмірі 42 950,32 грн.; - витрати понесені на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилався на те, що 24.06.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 641912, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 18 750,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути використану суму в строк до 24.06.2024 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами: за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах передбачених договором. 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за договорами кредитування, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 641912 від 24.06.2021 р., укладеним між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] .. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснювались часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак станом на момент складення позовної заяви заборгованість за кредитом не погашалась, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача станом на 07.02.2023 року становить 42 950,32 грн., з яких: 18 607,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 362,29 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 18 980,09 грн. заборгованість за нарахованим відсотками згідно договору кредиту. Зазначену суму заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з відповідача, а також покласти на неї судові витрати. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року залучено до участі у справі замість позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС». В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 червня 2021 року відповідач, підписала заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «Слон кредит» (а.с. 11-12) на підставі якої, 24 червня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» укладено договір № 641912 про надання споживчого кредиту, згідно якого товариство надало споживачу кредитні кошти у розмірі 18 750,00 гривень, з яких: 15 000,00 гривень перераховано на поточний рахунок споживача в АТ «Альфабанк»; 3 750,00 гривень оплата відсотків за перший день користування кредитом., а споживач зобов`язалась одержати та повернути кредитні кошти в строк до 24 червня 2024 року, сплатити відсотки: за перший день користування кредитом у розмірі 25% в день (9 125% річних); за всі наступні дні користування кредитом. починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних., та виконати інші обов`язки передбачені договором. Орієнтована загальна вартість кредиту складає 56 134,77 грн. (а.с. 7-10). Позивач зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 5447 від 24 червня 2021 року (а.с. 19). 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021 відповідно якого, первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі. що дорівнює ціні договору в порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 22-30). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 641912 від 24.06.2021 року у розмірі 23 970,23 грн., з яких: 18 607,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 362,29 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 35). Однак, навіть після заміни стягувача, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконала, у зв`язку з чим станом на 07.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 42 950,32 грн., з яких: 18 607,94 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 5 362,29 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги станом на 26.11.2021 року; 18 980,09 грн. заборгованість за відсотками за період з 26.11.2021 по 07.02.2023 роки (а.с. 21). 09 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 09-03/23, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає, а ТОВ «Кампсіс фінанс» набуває права вимоги первісного кредитора до боржників за договорами позики (кредитними договорами), зазначених у додатках № 1 та № 3 до договору відступлення прав вимоги, у тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 641912 від 24.06.2021 року (а.с. 102-112). Згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 12-05/23 укладеним 12 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» ТОВ «Крампсіс фінанс» відступає, а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуває права вимоги первісного кредитора до боржників за договорами позики (кредитними договорами), зазначених у додатках № 1 та № 3 до договору відступлення прав вимоги (а.с. 123-131). Таким чином, відповідно витягу з додатку № 3 до договору № 12-05/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 12 травня 2023 року, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 641912 від 24.06.2021 року у розмірі 44 250,33 грн. (а.с. 141). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості по кредитному договору відповідачем надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Згідно ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст.\~1083\~ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049ЦК\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що сума заборгованості заявлена позивачем до стягнення обґрунтована та підлягає стягненню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно положень ст. 30 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавало адвокатське об`єднання «Лігал ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03 січня 2023 року, який залучено до матеріалів цивільної справи (а.с. 63-67). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 24 від 05 січня 2023 року сторони за Договором № 03-01/2023 від 03 січня 2023 року погодили надання наступних правових юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , загальна вартість яких становить 9 000,00 гривень (а.с. 72). Також із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано платіжну інструкцію № 0358540000 від 17.01.2023 року на суму 44 000,00 гривень; призначення платежу надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03.01.2023 року (а.с. 71). Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, понесених ТОВ «Вердикт Капітал» при зверненні до суду з відповідним позовом. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved