Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У березні 2023 року ПрАТ «СК «Уніка», через свого представника Білого В.С., звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в якому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Уніка» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6111,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 12.07.2021 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві на просп. Бажана, 38, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2021 р. у справі №753/15526/21 [PERSON] визнано винним у ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», яке виплатило 8361,00 грн страхового відшкодування за виключення франшизи в розмірі 2250,00 грн. Однак, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , на час ДТП не була застрахована, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Скрипник О.Г.. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 10.04.2023 року справу № 758/3400/23 прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 12.07.2021 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві на просп. Бажана, 38, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2021 р. у справі №753/15526/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, стягнувши з нього 850,00 грн. на користь держави. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного «Каско» №370005/4057/0000109 від 16.12.2020 року, страхова сума - 450000,00 грн, франшиза - 0,5 % , строк дії з 26.12.2020 року по 25.12.2021 року. [PERSON] є власником автомобіля «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] . 14.07.2021 року [PERSON] звернувся в ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку. Згідно страхового акту №00443416 сума страхового відшкодування становить 8361,00 грн.. Сума страхового відшкодування, яке було виплачено ПрАТ «СК «Уніка» складає 6111,00 грн. Зазначене підтверджується рахунком на оплату, ремонтною калькуляцією, платіжним дорученням №237000 від 30.07.2021 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно Централізованої бази даних МТСБУ інформація про наявність полісу в транспортного засобу, д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.07.2021 р. відсутня. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved