Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди в\~порядку регресу.\~Свої вимоги\~обґрунтував тим,\~що 20.06.2019\~року між\~ [PERSON] \~та Приватним\~акціонерним товариством\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» було\~укладено Поліс\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів МАО/1269641.\~Відповідно до\~умов вказаного\~Полісу страхування\~ПАТ «Українська\~пожежно-страхова\~компанія» (далі- ПрАТ «УПСК»)\~ взяла\~на себе\~зобов`язання\~у разі\~настання страхового\~випадку за\~участю забезпеченого\~транспортного засобу\~марки «FORD»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 20.09.2019 року, о 09 год. 40 хв. у м. Києві по вул. Обсерваторна 5, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FORD» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу « Renault»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] було\~завдано механічних\~пошкоджень,\~а власнику\~вказаного автомобіля\~-\~матеріальної шкоди.\~Відповідно до\~Постанови Шевченківського\~районного суду\~м.\~Києва від\~17.10.2019\~року по\~справі №761/38925/19\~та Постанови\~Шевченківського районного\~суду м.\~Києва від\~17.10.2019\~року по\~справі №761/38928/19,\~Відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ст.\~124,\~та ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобіля\~«Renault»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] -\~ [PERSON] звернувся\~до ПрАТ\~«УПСК» sз\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування за\~Полісом №АО/1269641\~від 20.06.2019\~року.\~На підставі\~страхового акту\~№ЄЦ/221/000/19/0072\~від 07.12.2019\~року ПрАТ\~«УПСК» було\~виплачено страхове\~відшкодування в\~розмірі:\~2\~094\~(дві\~тисячі дев`яносто\~чотири)\~грн 67\~коп,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№7838\~від 07.11.2019\~року.\~Враховуючи вищенаведене,\~загальний розмір\~фактично понесених\~витрат ПрАТ\~«УПСК» склав:\~2\~094\~(дві\~тисячі дев`яносто\~чотири)\~грн 67\~коп. Як убачається\~з Постанови\~Шевченківського районного\~суду міста\~Києва від\~17.10.2019\~року по\~справі №761/38928/19\~року,\~Відповідач керував\~транспортним засобом\~«FORD»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] з\~ознаками наркотичного\~сп`яніння.\~Від проходження\~огляду на\~стан сп`яніння\~у встановленому\~законом порядку\~відмовився в\~присутності двох\~свідків.\~Відповідно ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ст.ст.1166,\~1187,\~1191\~ЦК України,\~у Відповідача\~виникло зобов`язання\~відшкодувати ПрАТ\~«УПСК» завдані\~збитки в\~порядку регресу\~у розмірі\~сплаченого останнім\~страхового відшкодування\~за Полісом\~№ АО/1269641. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 07 листопада 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №7838 від 07 листопада 2019 року. 01 жовтня 2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі -Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АО/1269641 від 20 червня 2019 року. На підставі наведеного, просив суд: стягнути з Відповідача на користь Позивача - ФОП [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 2 094 (дві тисячі дев`яносто чотири) грн. 67 коп, витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп, покласти на Відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку « за закінченням терміну зберігання». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.06.2019 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі- ПрАТ «УПСК») було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МАО/1269641. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «FORD» державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 20.09.2019 року, о 09:40 у м. Києві на вул. Обсерваторна 5 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «FORD» державний реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та вчинив зіткнення з автомобілем «Renault» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, [PERSON] керував автомобілем «FORD» державний реєстраційний номер [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. З відповіді від НПУ винуватцем ДТП є [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10\~200, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. На момент ДТП автомобіль «FORD» державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АО 1269641 від 20.06.2019 року. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] , власником автомобіля Renault» державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . 20.09.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до ремонтної калькуляції № 6668/19SY від 07.10.2019 року вартість ремонту без ПДВ становить 7\~194, 33 грн. На підставі страхового акту № ОЦ/221/000/19/0072 від 07.11.2019 року ПрАТ « УПСК» виплатила страхове відшкодування у розмірі 2\~094, 67 грн, що підтверджується платіжним дорученням №7838 від 07.11.2019 року. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 2 094, 67 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 512 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] ) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі -Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АО/1269641 від 20.06.2019 року. Таким чином, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № АО/1269641 від 20.06.2019 року та до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що: Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 38.1.1.ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідач керував транспортним засобом «FORD» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2094, 67 грн., що є розміром виплаченого страхового відшкодування та фактичними витратами позивача. А відтак, відповідно ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, оскільки відповідач є винним в ДТП особою, керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АО/1269641. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задовольнянню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 992, 40,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони. Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі "Бєлоусов проти України", констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Позивачем підтверджено витрати на правову допомогу та надано на їх підтвердження письмові докази: Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, Додаткову угоду № 072 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 11.11.2022 року, Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, платіжне доручення № Р24АР24А477765906D16221 від11.120222 року та платіжне доручення №Р24АР24 А477761887D80926 від 11.11.2022 року.

Outcome: approved