Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] (надалі також відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 08.10.1991 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позов мотивує тим, що за час спільного проживання між ним та відповідачем часто виникали скандали та сварки у зв`язку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету. Біля трьох років припинили з відповідачем шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, проживають окремо. На примирення не згоден, шлюб зберігати не має наміру, тому позивач просить розірвати їх шлюб. 07.08.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 17-18). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 08.08.2023 р. суд направив на зареєстровану адресу відповідача поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі у спрощеному провадженні та копію позовної заяви з додатками, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 19). 09.08.2023 р. відповідач отримала копію ухвалу суду разом із копією позовної заяви з додатками, проте відзиву, у встановлений судом строк, на позов не подала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб (повторно) Серія [NUMBER] , виданого Глухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 08.10.1991 р., актовий запис за № 3, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сім`ї, бажає шлюб розірвати, на примирення не згоден. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме: 1073,60 грн. на сплату судового збору за подання позовної заяви та 700,00 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved