Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачка заперечувала задоволення позову. Вважає позов необґрунтованим й відсутніми підстави для його задоволення. Дослідив позиції сторін, судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2008 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, позивач просить розірвати шлюб. Сторони є батьками спільних дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Доводи відповідачки про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вона цього не бажає не заслуговують на увагу й не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову через ствердну позицію позивача. Строк для примирення просив не надавати тощо, про що позивач наголошував скерованими зверненнями на адресу суду. Такі фактичні обставини справи дають достатні підстави суду для задоволення позову й розірвання шлюбу між сторонами без надання строку для примирення. Перебування позивача, як він вказує, у лавах Збройних Сил України, у даній судовій справі на переконання суду, не є підставами для зупинення провадження у справі. Більше того такі доводи позивача не підтверджені належними доказами. Інші доводи відповідачки, зокрема необхідності переходу до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання, підробку документів від імені позивача не заслуговують на увагу й не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є спробами зловживання процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved