Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості зазначаючи, що 16 вересня 2019 року [PERSON] отримала кредит. В результаті порушення відповідачкою умов договору, станом на 22 травня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 41 731,24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 39 533,28 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 2197,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 40-41). 28.09.2023 відповідачкою подано заяву з проханням розглядати справу без її участі. Висловила позицію про визнання позовних вимог та просила розстрочити на десять місяців сплату заборгованості у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем та перебуванням на її утриманні неповнолітньої дитини. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 16 вересня 2019 року відповідачка отримала кредит. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис в Анкеті-заяві від 16 вересня 2019 року (а.с. 15-28). Станом на станом на 22 травня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 41 731,24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 39 533,28 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 2197,96 грн. (а.с. 7-10). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачкою не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору від 16 вересня 2019 року. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 1342,00 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (2684 х 0,5 = 1342,00). Інша частина понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 11342,00 грн., відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до частини 1 статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦК України). Згідно із частинами 4 та 5 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З довідки Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 28.09.2023 вбачається, що [PERSON] на даний час ніде не працює. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідачки, який не дозволяє їй виконати рішення негайно, її вік, перебування на її утриманні неповнолітньої дитини, що не спростовано, виходячи з таких засад як добросовісність та розумність, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення на десять місяців шляхом сплати заборгованості рівними частинами. На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: approved