Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Охременко А.В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, шляхом їх зменшення. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач вважає, що у теперішній час з нього стягується дуже великий розмір аліментів, який значно перевищує встановлений законодавством розмір аліментів на одну дитину, у зв`язку з чим вважає, що з урахуванням рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, слід змінити розмір стягуваних з нього аліментів на 1/4 частину його доходу, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та справедливим по відношенню до обох батьків. За таких обставин просить змінити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання сина встановивши його у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2023 року прийнято позову заяву, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 05.06.2023 року за вх. № 14148 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача адвокат Міхальова В.В. позов не визнала. Зокрема зазначила, що у позивача відсутні обставини, які передбачені законодавством для зміни розміру аліментів, а в даному випадку зменшення розміру аліментів. На даний час позивач проходить службу у військовій частині, та отримуючи гарантоване грошове забезпечення, вважає, що 1/3 частина від його доходу це є завелика сума для дитини. Проте, відповідач вважає, що розмір аліментів, який стягується з позивача є розумним, не суперечить нормам матеріального права, та є справедливим балансом між правами позивача, відповідача та правами неповнолітнього сина. За таких обставин, просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Вказав, що позивач проходить службу у ЗСУ, і на даний час 1/3 частина доходу позивача є дуже значною. Частина коштів відповідачем не використовується, Позивач допомагає дитині. Інших дітей або непрацездатних осіб позивач на утриманні не має. Дохід позивача збільшився. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, зокрема вказала, що підстави, передбачені законодавством для зменшення розміру аліментів відсутні. На даний час відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Заборгованості по аліментам немає. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Кіровоградській області 10.08.2010 року (а.с. 5). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2012 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.8). Вказане судове рішення перебуває на виконанні (а.с. 24-25, 26-28, 29-30). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, у судовому засіданні пояснила, що її син допомагав дитині постійно і грошима і купував одяг. Вони з чоловіком також допомагають відповідачці. На даний час син проходить службу у ЗСУ, і допомога наразі завелика. Інших дітей позивач не має. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на зміну розміру стягнення аліментів, шляхом зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини його доходів, оскільки 1/3 частина доходів позивача на даний час це дуже великий розмір. Тобто, позивач вказує про поліпшення свого матеріального стану, як підставу зменшення розміру аліментів. Інших обґрунтувань позовних вимог позивачем не наведено. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, судом зазначається, що доводи позивача про правові підстави для зміни розміру аліментів шляхом його зменшення до 1/4 частини доходів позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, позивач не надав суду належних доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища порівняно з тим, яке було на час ухвалення судового рішення від 12.09.2012 року, а навпаки позивачем заявлено про поліпшення свого матеріального стану, позивачем не доведені обставини, зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я, перебування на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, або існування інших поважних причин, які б давали підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed