Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 05 жовтня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Спільне життя не склалось через різні характери, інтереси та погляди на життя. З червня 2018 проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Донька проживає з нею на території Польщі. Вказує, що збереження сім`ї неможливе, спір щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини відсутній. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] . Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору та на правову (правничу) допомогу. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлений про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надала заперечень проти заочного вирішення справи. 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №173, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.10.2007. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Різні характери, інтереси та погляди на життя стали причинами розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо. Майнового спору та спору щодо місця проживання доньки наразі немає. 06 березня 2022 року позивач з донькою перетнули державний кордон України в пункті пропуску Краківець. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи,\~що подальше\~збереження шлюбу\~протирічить інтересам\~позивача,\~остання наполягає\~на розірванні\~шлюбу, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити прізвище набуте нею у шлюбі - [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: копія договору про надання правової допомоги (правничої) допомоги від 02.08.2023 укладений між замовником [PERSON] та виконавцем Соловйовим І.П.; копія ордера; копія квитанції про сплату послуг адвоката в сумі 8000 грн., що відповідно до договору є фіксованим розміром (гонораром). Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. У постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved