Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 17.07.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у виконавчому комітеті Ружинської сільської ради Турійського району Волинської області. Від вказаного спільного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 03.01.2023 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Крім цього, судовим наказом від 27.04.2023 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до повноліття дітей. За вказаних обставин позивач змушений звернутись до суду про зменшення розміру стягнення аліментів на утри\-мання дітей до 1/3 частини, оскільки стягнення аліментів, у відповідності до ст. 183 СК України, визначається в єдиній частці від заробітку платника аліментів, які будуть стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач вказує, що у нього немає матеріальної можливості сплачувати аліменти на кожну дитину по 1/4 частині заробітку, а обов`язок по утриманню дітей також покладається на відповідача, як матір дітей. На підставі викладеного, позивач просив зменшити розмір стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини заробітку на кожну дитину в користь [PERSON] на 1/3 частину його заробітку. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подала відзив на пред`явлений позов, в якому вказує, що категорично не погоджується з позовною заявою. Зокрема, відповідач зазначає про те, що твердження позивача не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Так, позивачу достеменно відомо, що у сторін [INFO] народилась спільна дочка. Відповідач постійно зайнята її доглядом, а тому найближчим часом позбавлена можливості працевлаштування та отримання заробітку (доходу) для утримання їхніх спільних дітей. Крім цього, в кінці 2022 року позивач, залишивши відповідачку разом з їхнім спільним сином, переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків, не надаючи коштів на утримання їхнього спільного сина, вагітної дружини та на утримання новонародженої доньки. У зв`язку з цим відповідачка двічі зверталась до суду з заявами про стягнення аліментів з позивача на утримання спільних дітей, зокрема на утримання сина, а після народження доньки - на її утримання. Відповідач вважає, що жодної невідповідності у наявних судових рішеннях про стягнення аліментів з позивача не має, а позовні вимоги є повністю безпідставними. Крім цього, відповідач зазначає, що позивач, є фізично здоровим, не обтяжений іншими утриманцями, зобов`язаний дбати про утримання та добробут своїх дітей, зокрема, сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Доказів щодо відсутності можливості сплачувати аліменти у даному розмірі, а також погіршення свого матеріального становища у зв`язку з цим, покращення матеріального стану відповідача, позивач не надав суду. Виходячи з наведеного, відповідач просила відмовити в задоволені позову. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно судового наказу Ковельського міськрайонного суду Волинської області 03.01.2023 року, вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 листопада 2022 року і до повноліття дитини. Крім цього, з постанови старшого державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що на підставі судового наказу № 159/1876/23, виданого 27.04.2023 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.04.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені позивачем в позовній заяві обставини, які, на його думку, могли б вплинути на зміну розміру аліментів, а саме - матеріальний стан, суд не може віднести до поважних, оскільки такі обставини не підтверджені жодним доказом. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Крім цього, позивач не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Позивач не надав доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан. Крім своїх усних доводів, позивач не подав будь-яких доказів того, що його матеріальний, чи сімейний стан змінився, погіршився його стан здоров`я, чи покращився матеріальний стан відповідача, тощо. Позивач має вік 33 роки, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі, визначеному судовими рішеннями. Аналізуючи все викладене вище в сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в той час, як заперечення відповідача знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду справи, що тягне за собою відмову в задоволенні даного позову. Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: dismissed