Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

У травні 2023 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - ДП «КиївГазЕнерджи», у якому просив зобов`язати Дочірнє підприємство "КиївГазЕнерджи" скасувати безпідставно нараховану заборгованість із здійсненням перерахунку оплати за спожитий газ на особовому рахунку позивача № [NUMBER] з урахуванням безпідставно нарахованих 109.78 грн. у грудні 2018 року, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що в квартирі [ADDRESS] , що належить Позивачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право на спадщину за законом газопостачання здійснювалося ДП "КиївГазЕнерджи" на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2500. Текст цього типового договору опубліковано на офіційному веб-сайті НКРЕКП. З 1 травня 2022 року побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП "КиївГазЕнерджи", включені до реєстру клієнтів ГК "Нафтогаз України". В розглянутому багатоквартирному будинку та квартирі не встановлені прилади обліку газу. Позивач отримав платіжну квитанцію від ДП "КиївГазЕнерджи", згідно якої станом на грудень 2018 року було безпідставно нараховано суму у розмірі 165.75 грн. (більше втричі у порівнянні з оплатою минулого місяця), і ніяких боргів за газопостачання до цього не було. Так, раніше (станом на листопад 2018 року) норматив споживання газу для домогосподарств, які використовують тільки газову плиту при наявності централізованого опалення, становив 3.3 куб. метрів на одну особу на місяць, то після підвищення- 9.8 куб. метрів на одну особу на місяць. В наступному місяці (станом на січень 2019 року) норматив споживання газу становив 3.29 куб. метрів на одну особу на місяць, ціна 8.54892 грн./ куб. метрів. Позивач зауважує, що Прем`єр - Міністр України Володимир Гройсман ще на початку грудня 2018 року пообіцяв проведення перевірки облгазів. "Хочу зразу сказати на всю країну: перше платіть тільки за фактично спожитий газ, платіть не більше 8,55 гривень - це друге. І третє - все інше - то є шахрайство з боку постачальних організацій, я це категорично заявляю. "Нафтогаз України" дав роз`яснення, з якого виходить те, що ніяких попередніх боргів і бути не може, ніяких нарахувань", - заявив він. Ухвалою судді від 17.05.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини, відповідні їм правовідносини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , що належить Позивачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право на спадщину за законом газопостачання здійснювалося ДП "КиївГазЕнерджи" на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2500. Текст цього типового договору опубліковано на офіційному веб-сайті НКРЕКП. З 1 травня 2022 року побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП "КиївГазЕнерджи", включені до реєстру клієнтів ГК "Нафтогаз України". В розглянутому багатоквартирному будинку та квартирі не встановлені прилади обліку газу. Позивач отримав платіжну квитанцію від ДП "КиївГазЕнерджи", згідно якої станом на грудень 2018 року було безпідставно нараховано суму у розмірі 165.75 грн. (більше втричі у порівнянні з оплатою минулого місяця), і ніяких боргів за газопостачання до цього не було. Так, раніше (станом на листопад 2018 року) норматив споживання газу для домогосподарств, які використовують тільки газову плиту при наявності централізованого опалення, становив 3.3 куб. метрів на одну особу на місяць, то після підвищення- 9.8 куб. метрів на одну особу на місяць. В наступному місяці (станом на січень 2019 року) норматив споживання газу становив 3.29 куб. метрів на одну особу на місяць, ціна 8.54892 грн./ куб. метрів. Позивач зауважує, що Прем`єр - Міністр України Володимир Гройсман ще на початку грудня 2018 року пообіцяв проведення перевірки облгазів. "Хочу зразу сказати на всю країну: перше платіть тільки за фактично спожитий газ, платіть не більше 8,55 гривень - це друге. І третє - все інше - то є шахрайство з боку постачальних організацій, я це категорично заявляю. "Нафтогаз України" дав роз`яснення, з якого виходить те, що ніяких попередніх боргів і бути не може, ніяких нарахувань", - заявив він. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями з послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житловокомунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Пунктом 3 ч.2 ст. 8 Закону Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством. Норми споживання комунальних послуг- кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством, пункт 10 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII. Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII передбачено, що індивідуальний споживач- фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З огляду на вказані приписи споживач має право знати, які норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника існують станом на час надання йому послуги з постачання природного газу. Таке право постачальник (виконавець) забезпечує, зокрема, вказуючи відповідну норму у платіжному документі. Відповідно до абзацу п`ятого підпункту "а" пункту 1 частини першої статті 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" № 3533-VI (далі- Закон України № 3533-VI) у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Населення у разі відсутності приладів обліку природного газу споживає газ за нормами, встановленими законодавством, до строків, передбачених у частині першій статті 2 Закону України № 3533-VI, аналогічне правило: абзац другий частини третьої статті 18 Закону України "Про ринок природного газу" № 329-VIII (далі - Закон України № 329-VIII). Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються Законом України № 329-VIII (частина третя статті 12), Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, абзаци перший і другий частини першої статті 12 Закону України № 329-VIII. Споживач має право на безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу, пункт 5 частини першої статті 13 Закону України № 329-VIII. Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів, пункт 2 частини другої статті 13 Закону України № 329-VIII. Закон України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII (далі- Закон України № 1023-XII) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч.1 ст.1 Закону України № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У постанові № 216/3521/16-ц від 01.09.2020 року Великої Палати Верховного Суду вказано, що відповідно до п. 19 ч.1 ст. 1 Закону "Про захист прав споживачів" термін "продукція" у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України № 1023-XII споживачу повинна надаватися необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про продукцію. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України № 1023-XII права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Позивач неодноразово звертався по телефону до контакт-центру ДП "КиївГазЕнерджи" для отримання роз`яснення щодо списання незаконної заборгованості, проте щоразу йому відповідали: "треба ще почекати, питання ще не врегульовано". Відповідно до пункту 4.11 розділу ІV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2500 у випадку, якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. Зі стверджень Позивача виставлений в грудні 2018 року рахунок за газопостачання оплачено належним чином. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання, виконане належним чином, припиняється. Позивач вважає, що ДП "КиївГазЕнерджи" протиправно нарахувало борг за спожитий природний газ за грудень 2018 року у розмірі 109.78 грн., до наведеного порушення заборгованість перед відповідачем за спожитий газ була відсутня. З представлених платіжних квитанцій,з тверджень Позивача, випливає, що ДП "КиївГазЕнерджи" не мало наміру здійснити перерахунок оплати за спожитий газ на особовому рахунку № [NUMBER] з урахуванням безпідставно нарахованих 109.78 грн. у грудні 2018 року. 06.07.2022 Позивачем було надіслано претензію № С-78 від 11.07.2022 до ДП "КиївГазЕнерджи". ДП "КиївГазЕнерджи" у письмовій відповіді № 328/19.01 від 20.07.2022 на претензію відмовило здійснити перерахунок додаткових нарахувань за газопостачання. Позивач зазначає, що йдеться не про списання заборгованості споживача і не про прощення боргу, а про скасування безпідставно нарахованої заборгованості із здійсненням перерахунку оплати за спожитий газ на особовому рахунку споживача з урахуванням безпідставно нарахованих 109.78 грн. у грудні 2018 року. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регламентовано Кодексом газорозподільних систем, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі Правила № 2246), що втратили чинність 16.07.2016 р., та Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила № 2496). 04.04.2023 р. Позивачем з метою здійснення повного остаточного розрахунку та з`ясування можливості врегулювання спору, не доводячи його до судового розгляду було повторно направлено претензію № С-118 від 05.04.2023 р. до ДП "КиївГазЕнерджи". ДП "КиївГазЕнерджи" у письмовій відповіді № 873/19-01 від 07.04.2023 р. на претензію відмовило здійснити списання донарахованої заборгованості за спожитий природний газ без лічильника з особового рахунку № [NUMBER] . В свою чергу, правовідносини між Відповідачем та Позивачем як споживачем природнього газу виникли на підставі укладеного у встановленому порядку типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2500. Відповідно до абзацу 5 п.п. А п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". На виконання приписів п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної". На виконання вимог п.3 ч. 2 ст. 8 Закону України про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством. Згідно з п.2 ч.3 ст. 4 Закону України» Про захист прав споживачів» споживачі зобов`язані в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції. За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього договору, та/або сплата рахунка, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 10 Правил № 2246 розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Положеннями п. 13 розділу ІІІ Правил № 2496 встановлено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно п. 3 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, у разі тимчасового непроживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно повідомити про це оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати 6 місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами. Відповідно до п. 28 Правил № 2246 споживач має право на проведення перерахунку за надані послуги з газопостачання за відсутності лічильника газу в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім`ї за основним місцем проживання за період не більш як 6 місяців за умови подання в місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду газопостачальному підприємству письмової заяви з відповідними підтвердними документами. Питання звільнення від оплати за надані послуги з газопостачання у разі тимчасової відсутності наймачів (власників) та членів їх сімей регулюється Порядком звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання, затвердженим рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 р. № 409/1843. Вказаний порядок встановлює наступні підстави та вимоги для здійснення перерахунку. Для звільнення від оплати у випадку, тимчасової відсутність одного або декількох членів сім`ї наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: заяву в управління експлуатації газового господарства про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою). Заперечуючи щодо позову, відповідач вказав на те, що Позивач не звертався до Відповідача за роз`ясненнями, а прийняв товар та послуги надані Відповідачем безумовно. У липні 2022 року, а також у травні 2023 року Позивач звертався на адресу Відповідача не за роз`ясненнями, а з претензіями. Відповідачем розглянуто звернення та було надано вмотивовані відповіді. Відповідачем до відома Позивача було доведено, що ДП «КиївГазЕнерджи» під час нарахування платежів за відповідний місяць керувалось дійсним на той час постановами Кабінету Міністрів України. У судових рішеннях у справі № 640/20305/19, в якій позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо прийняття пункту 1, абзаців 2,3 пункту 2, пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 р. № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» та додатку до цієї Постанови, у справі № 640/13591/19 визнано протиправними та нечинними пункт 1, абзаци 2 і 3 пункту 2, пункт 3, абзац 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143 «Питання споживання природного газу» та Додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143 «Питання споживання природного газу» У зазначених справах розглядалось питання про протиправність постанови Кабінету міністрів України в частині окремих положень і додатків, як такої, що була прийнята Урядом з порушенням законодавчо встановленого порядку для прийняття регуляторних актів. Зокрема, рішеннями у даних справах визнано протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо прийняття певних пунктів постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 р. № 63 та постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143. Потягом спірного періоду оскарждувані постанови Кабінету Міністрів України були чинними, ДП «КиївГазЕнерджи» при зазначенні у квитанціях відповідної інформації, нарахування здійснювало на підставі цих постанов. З урахуванням наведеного вимоги позивача про зобов`язання Дочірнє підприємство "КиївГазЕнерджи" скасувати безпідставно нараховану заборгованість із здійсненням перерахунку оплати за спожитий газ на особовому рахунку позивача № [NUMBER] з урахуванням безпідставно нарахованих 109.78 грн. у грудні 2018 року є безпідставними та необґрунтованими. Позивач вважає, що йому спричинена моральна шкода. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Позивачем не надано доказів, судом не встановлено, що з вини відповідача спричинена матеріальна та моральна шкода, дії відповідача, не визнавались протиправними. За відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed