Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

В провадженні Путильського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом\~[PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~частку у спільному майні подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони\~перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2009 року, який відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21.05.2019 було розірвано. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за відповідачем 29.02.2012 згідно свідоцтва про право власності виданого виконкомом Путильської селищної ради. У зв`язку з тим, що суб`єктивне право позивачки, як власника, на спірне майно не підтверджено відповідними документами, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просить суд: поділити житловий\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~нею право\~власності на\~1/2 частку житлового\~будинку літ.\~А,\~загальною площею\~138,80\~кв.м.,\~житловою площею\~87,00кв.м.\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~а саме:\~1/2 гаража -\~літ.\~Б (загальною\~площею 20,06\~кв.м),\~ частка сарая -\~літ.\~В (загальною\~площею 31,36\~кв.м),\~1/2 частка убиральні - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), 1/2 частка колодязя - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вищезгаданих будівель. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 08.08.2009 року. Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13) За час проживання в шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.11-12). Як вбачається з довідки №1434 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Путильської селищної ради 02.11.2022 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані сторони з трьома непонолітніми дітьми (а.с.14). \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Путильської селищної ради 29.02.2012 року, за відповідачем [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення № 143/16 від 20.12.2011 року (а.с.17) Згідно копії рішення виконкому Путильської селищної ради № 143/16 від 20.12.2011 року, [PERSON] надано згоду на оформлення права власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж - літ. Б (загальною площею 20.06 кв.м), сарай - літ. В (загальною площею 31,36 кв.м), убиральня - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), колодязь - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 108). Відповідно до копії рішення Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області № 634/17-09 від 30.01.2009 року, затверджено проект відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] 0,1000 га для будівництва та ослуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ( а.с.107). Згідно витягу про державну реєстрацію прав №33504389 від 17.03.2012 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 29.02.2012 року являється [PERSON] , зареєстровано Путильським комунальним районним бюро технічної інвентаризації 17.03.2012 року за реєстраційним номером 36110182 (а.с.18). \~ Як\~вбачається з\~копії технічного\~паспорта виданого\~Путильським КРБТІ на\~ім`я [PERSON] ,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] складається із: житлового будинку літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м.; гаража - літ. Б (загальною площею 20.06 кв.м), сарая - літ. В (загальною площею 31,36 кв.м), убиральні - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), колодязя - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м)(а.с.19-26). Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами\~ст. 70 СК України. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~70\~СК України\~у разі\~поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 вказав, що факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17. Оскільки під час розгляду справи ніким із подружжя презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована, відповідачем не подано відзиву на заявлений позов, суд приходить до висновку, що у даній справі одним із подружжя в період шлюбу 29.02.2012 оформлено та зареєстровано право власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та в силу ст. 60 СК України вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що сторони у справі, перебуваючи у шлюбі, набули право власності на вказану квартиру, який відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України є майном, набутим подружжям за час шлюбу і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відтак, хоча відповідач і зазначений як титульний власник у правовстановлюючих документах на спірну квартиру та на ім`я відповідача здійснена реєстрація прав власності на нерухоме майно, з моменту придбання цього майна воно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 та 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивачка із представником, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивачки 2045,98\~грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved