Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання батьківства, вказавши суду, що він є біологічним батьком дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач посилається на те, що у позасудовому порядку він не може встановити своє батьківство щодо дітей. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, та просить позов задовольнити у повному обсязі, а саме: визнати, що він, [PERSON] , [INFO] є батьком дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності суду не подала. \~ \~ \~ \~Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача на розгляд справи за відсутності відповідачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, оголосивши заяву позивача, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. Як вказує позивач, вони познайомились у російській федерації у 2006 році та почали проживати однією сім`єю у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, виданих органами РАЦС рф (а.с.8-11). Після народження дітей сторони переїхали проживати на територію України у 2020 році. В травні 2021 року [PERSON] було примусово повернуто на територію рф, що підтверджується копією рішення №1 про примусове повернення до країни походження (а.с. 12). Згідно нотаріально посвідченої згоди, [PERSON] надала згоду на супровід своїх неповнолітніх дітей [PERSON] на період з 27.11.2021 по 27.11.2026 року та погодилась щоб [PERSON] прийняв на себе відповідальність за життя, здоров`я неповнолітніх дітей та приймав всі необхідні рішення про захист прав та законних інтересів дітей, тощо…(а.с. 13-14). Як вбачається з копій довідок, що долучені до справи, діти на даний час навчаються у навчальних закладах у м. Городку, Хмельницької області (а.с. 15-16). Позивач вказує, що він займається утриманням та вихованням дітей, з моменту народження і по даний час вважає себе їх батьком, це визнає і відповідачка. Вказує, що забирав дітей з пологового будинку, постійно з ними спілкувався, цікавився їх особистим життям, брав участь у навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Позивач вказує, що саме він являється біологічним батьком дітей, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено результати дослідження №37457-1 та №37457-2 (аналізи ДНК на батьківство) медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА», у відповідності до яких встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] становить 99.99999994% (а.с.18-19). За правилом ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими твердження позивача що саме він є батьком вищевказаних дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу (ст.122 СК України). Дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.1-3 ст.128 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належним чином доведеними. З врахуванням того, що позов задовольняється у повному обсязі, то на користь позивача з відповідачки мають бути стягнути і понесені судові витрати (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Outcome: approved