Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на автомобіль, припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності на автомобіль. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2022 року по справі №946/190/22 за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Власником іншої частини автомобіля є колишній чоловік позивачки [PERSON] . Відповідач користується спільним майном одноособово, на свій розсуд. Продати автомобіль та розподілити отримані гроші відповідач відмовляється. Сторони перебувають у напружених стосунках, користуватися автомобілем разом не можуть, автомобіль має бути у власності одного, оскільки він є неподільною річчю. Позивачка вважає, що справедливим виходом із ситуації, яка склалася, є виділення у власність відповідача всього автомобілю, припинення її частки в автомобілі та стягнення з відповідача компенсації замість її частки у праві спільної часткової власності на автомобіль. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Марінов А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд стягнути грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності на автомобіль з відповідача на користь позивачки відповідно до висновку №24/23 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом Пастир Ю.І. 21.07.2023 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Волкогонов О.К. в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення. Вислухавши представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2022 року по справі №946/190/22 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Рішення суду набрало законної чинності 10.08.2022 року (а.с.9-13). Вказаним рішенням суду встановлено, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки територіального сервісного центру МВС №5144 (ТСЦ МВС №5144) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 19.08.2023 року №31/15/5144-22аз за даними ЄДР ТЗ станом 19.08.2023 року транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», 2006 року випуску, об`єм двигуна 159 см.куб. зареєстровано на ім`я [PERSON] (а.с.55). Таким чином, власниками вказаного автомобіля є [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2022 року. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно висновку експерта №24/23 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом Пастир Ю.І. 21.07.2023 року ринкова вартість автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату дослідження (дату огляду) визначається рівною 224879,76 грн. (а.с.37-42). Таким чином, вартість 1/2 частини вказаного автомобіля становить 112439,50 (224879,76/2) грн. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи з положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статей 316-319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на розсуд власника, якщо такі дії не суперечать закону. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні інакше як у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Правовідносини, в яких позивач просить припинити своє право власності у спільному майні з виплатою компенсації за своє право на частку в майні регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв`язку з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, суд дійшов висновку, що передбачене частиною другою статті 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки у майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Спірний автомобіль є неподільною річчю, оскільки виділити в натурі будь-яку його частку неможливо, позивачка згодна на отримання компенсації за її частку та перебування автомобіля у володінні відповідача. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як встановлено в судовому засіданні, у позивачки немає доступу до автомобіля та можливості користуватися ним, оскільки спірним автомобілем користується відповідач, у зв`язку з чим суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірний автомобіль. Отже, з огляду на неможливість одночасного володіння співвласниками спірним майном, суд визначає про необхідність відповідної матеріальної компенсації позивачу з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи. При стягненні грошової компенсації суд враховує загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників, а також те, що реалізація норми частини другої статті 364 ЦК України не порушить права відповідача та не завдасть йому шкоди. Таким чином, з огляду на рівність часток у майні чоловіка та дружини,\~що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,\~суд вважає позовні вимоги про стягнення грошової компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 112439,50 грн. з відповідача на користь позивачки, та про припинення права власності позивачки на 1/2 частку автомобіля після виплати визначеної компенсації обґрунтованими, що є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Сплату позивачкою судового збору підтверджено квитанцією від 29.11.2022 року в сумі 992,40 грн. та квитанцією від 08.08.2023 в сумі 536,80 грн. (а.с.1, 48). За таких обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1529,20 грн.

Outcome: approved