Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 по справі 638/13379/18 про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), у твердій грошовій сумі у розмірі 5848,16 грн. щомісяця, до досягнення повноліття, на стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ), до розміру 1650 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття; відкликати виконавчий лист по справі № 638/13379/18 від 29.09.2020 року виданий на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), у твердій грошовій сумі у розмірі 5848,16 грн. щомісяця, до досягнення повноліття. Позов обґрунтований тим, що рішенням суду від 25.05.2017 року у справі 638/3661/17 шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Рішенням суду від 10.09.2019 по справі № 638/13379/18 з позивача було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), у твердій грошовій сумі у розмірі 5848,16 грн. щомісяця до досягнення повноліття, та додаткові витрати у твердій грошовій сумі у розмірі 387,50 грн. щомісяця починаючи з 13 вересня 2018 року, до зміни матеріального становища сторін. На час винесення рішення по справі 638/13379/18 про стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , позивач дійсно працюю в ТОВ «СМАРГАД ПОЛ СЕРВІС» і мав середньомісячний дохід- 10 205, 25 грн. за 3 та 4 квартал 2018 року , а також за 1 квартал 2019 року, але 24 червня 2021 позивач був звільнений з роботи, що було викликано необхідністю догляду за хворою мамою та нервово-емоційним навантаженням на роботі. 06\~грудня 2021\~року позивач\~працевлаштувався на\~роботу ТОВ\~«СМП-Україна». За останній час згідно довідки про доходи за № 1801 від18 січня 2022 року середньомісячний нарахований дохід (заробітна плата) становить 5872, 73 грн. Крім того позивачем зазначено, що він проживає разом з мамою та утримує її, [PERSON] , яка є людиною похилого віку та потребує додаткових витрат на лікування, які сплачує позивач. Додатково зазначив, що не має у своїй особистої приватної власності нерухомого майна, в тому числі будинку чи земельної ділянки, власного автомобіля. У зв`язку із наведеним вказує, що на сьогодні позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 5848,16 грн. щомісяця, та додаткові витрати у твердій грошовій сумі у розмірі 387,50 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі, розгляд справи\~визначено проводити за\~правилами спрощеного\~позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 16 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити позивачу у заявлених вимогах, з огляду на наступне. На думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт проживання позивача разом з матір`ю та необхідність нести додаткові витрати на її лікування. Крім того, до позовної заяви не додано жодного доказу, який підтверджував би низький рівень доходу [PERSON] та необхідність позивачу допомагати їй матеріально. Також відповідач зазначає, що дії позивача щодо звільнення з однією роботи та працевлаштування в іншому місці на більш меншу зарплату, здійснені виключно з єдиною метою: уникнути відповідальності за несплату аліментів та уникнути необхідність і їх сплаті як таких. 22 березня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що якби позивач намагався уникнути сплати аліментів, то він би не шукав роботу, знаючи при цьому, що фактично весь заробіток буде витрачати на аліменти та сплату заборгованості по аліментам. Також зазначив, що позивач в умовах війни і нестабільності отримання доходу не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати на дитину в повному обсязі, але заощаджуючи, він періодично здійснює сплату аліментів, що наблизитись до суми аліментів, визначеної рішенням суду та не накопичувати борги. Щодо інших доводів відповідача також заперечував. Позивач у судове засідання не з`явився, його представником через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, її представником через канцелярію суду подано заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та за відсутності відповідача, проти задоволення позову заперечував. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та додаткових витрат [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), у твердій грошовій сумі у розмірі 5 848,16 грн щомісяця, починаючи з 13 вересня 2018 року (дня пред`явлення позовної заяви), до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] у твердій грошовій сумі 387,50 грн, щомісяця, починаючи з 13 вересня 2018 року (дня пред`явлення позовної заяви), до зміни матеріального становища сторін у справі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вже понесені додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] у сумі 7 788,10 грн. Стягнуто з\~ [PERSON] на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору. Згідно ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів стала зміна матеріального стану платника податків. Відповідно до Наказу № SfF00000005-3314910256 про припинення трудового договору (контракту) від 24.06.2021, [PERSON] звільнений з посади менеджеру із збуту за угодою сторін. Відповідно до Довідки про доходи від 05.01.2023, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «СМП-Україна», загальна сума доходу за період з 01 січня 2022 по 31.12.2022 за винятком утримань становить 34\~000,00 грн., середній нарахований щомісячний дохід - 6\~800, 00 грн. Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що позивач [PERSON] займає посаду менеджера зі збуту у ТОВ «СМП-Україна», форма працевлаштування- основне. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1,6 статті 81 ЦПК України). Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень позивача щодо проживання разом з матір`ю [PERSON] та необхідність її утримання суду не надано. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач працездатний, працює, отримує щомісячний дохід, має задовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed