Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факти постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник являється рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті батьків відкрилась спадщина на нерухоме майно, яку вона приймає за законом. Після померлих [PERSON] і [PERSON] залишилось нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , а також квартира [ADDRESS] , які належали померлим батькам. Починаючи з 2007 року і по день смерті батька - [PERSON] вона фактично проживала разом з батьком у квартирі [ADDRESS] , оскільки після смерті мами вона доглядала за батьком. Листом державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Лисікової М.Ю. № 1080/01-16 від 04.11.2022 року заявнику [PERSON] було роз`яснено, що оскільки заявник [PERSON] і спадкодавець [PERSON] зареєстровані за різними адресами, то для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особою яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно встановити юридичний факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, заявник звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, та просить суд встановити факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю на день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та ведення з ним спільного господарства. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 червня 2023 року заяву прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження (а.с.32). У судовому засіданні заявник [PERSON] і її представник - адвокат Бєлка А.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1092849 від 11.09.2023 року (а.с.42-43), підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених у заяві, та просили суд заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній, та надані докази. Представник заінтересованої особи Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.35, 38), у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи (а.с.39-40). Допитана в якості свідка по справі [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] тривалий час доглядала за своїм батьком [PERSON] і постійно проживала разом з ним, по день його смерті, тобто до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Допитані в якості свідків по справі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] надали суду аналогічні свідчення. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення юридичного факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 09 листопада 2021 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 1207 (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1976 року Ленінським відділом РАЦС міста Запоріжжя, батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] , актовий запис № 754 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18 листопада 2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, [PERSON] і [PERSON] 13 вересня 1996 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 972. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно є донькою [PERSON] . Згідно відповіді № 99800 від 05.06.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру заявник [PERSON] , [INFO] , з 22 серпня 2003 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Згідно пунктів 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2000 року ОАО «Запорожкокс», квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в рівних долях (а.с.15). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.19). Згідно листа державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Лисікової М.Ю. № 1080/01-16 від 04.11.2022 року заявник [PERSON] зверталась до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори за роз`ясненням щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , і їй було надано відповідні роз`яснення щодо цього, зокрема заявницю повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала відомості та документи, які підтверджують прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с.14). Як встановлено судом, заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою подальшої реалізації права на спадкування. За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання заявника [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті, а тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved