Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

05 червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина, спільне життя з відповідачем не склалося і шлюб між ними було розірвано, донька проживає та зареєстрована разом з позивачкою, батько розвитком дитини не цікавиться участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, хоча працездатний, інших утриманців немає, тому позивачка вважає за доцільне визначити аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його доходів. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 07 червня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачки у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. 26 вересня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Семенова О.Г. надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач не погоджується із викладеними позивачкою обставинами, зокрема, він не відмовлявся від свого обов`язку щодо утримання дитини, навпаки пропонував свою допомогу, проте позивачка відмовлялася, вказуючи, що у дитини усе необхідне є. Станом на сьогоднішній день доходи відповідача є нестабільними, мінливими, що дає йому можливості сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1/8 частини його доходів. Свій обов`язок він буде виконувати сумлінно, бо любить доньку і для нього завжди було у пріоритеті створити для неї належні умови проживання, фізичного та духовного розвитку і оздоровлення. Розмір аліментів, вказаний позивачкою, суперечить нормам сімейного законодавства, крім того, доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів у такому розмірі, позивачка не надає. Також відповідач зазначає, що станом на 2023 рік змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки має на утриманні дружину [PERSON] , яка не працює, бо є опікуном своєї недієздатної матері [PERSON] , обоє знаходяться на його утриманні та потребують коштів на лікування та придбання ліків. Отже, відповідач вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частини його доходів будуть відповідати інтересам дитини і не поставлять його у скрутне матеріальне становище. Крім того він має намір самостійно купувати сезонний одяг дитині, приймати участь у її оздоровлення та освіті. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 840, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис про народження № 950, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьками якої вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 23 листопада 2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо. Дитина зареєстрована і проживає разом з позивачкою по [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. 12 червня 2021 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідач 21 квітня 2021 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року є опікуном недієздатної матері [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає разом із дружиною та її матір`ю по [ADDRESS] . Дружина відповідача не працює та з 01 липня 2023 року отримує допомогу на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу. Її мати потребує постійного лікування. Відповідач зазначив, що на даний час отримує нестабільні доходи. Відповідно до ст.12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із\~основних прав\~дитини є\~право на\~утримання,\~яке кореспондується\~з конституційним\~обов`язком\~батьків утримувати\~дітей до\~їх повноліття\~та знайшло\~своє закріплення\~уСімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Нормою ч.1 та 2 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормамич.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач отримує нестабільні доходи, має на утриманні дружину, яка є опікуном своєї недієздатної матері, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно забезпечать права та інтереси дитини та не порушать права та інтереси батька. При визначені розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не було обгрунтовано заявлений розмір аліментів на 1/3 частину доходів відповідача. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 05 червня 2023 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved