Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 3.05.2012 року по 08.02.2023 року позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (копія трудової книжки додається). 08.02.2023 року позивач звільнений за угодою сторін (ст. 36 КЗпП України). Позивач працював за професією обрубувачем (зайнятим обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом)). Згідно до п. 14 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.07.2023 року (далі - Акт) позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Основний діагноз (J 68.4) ХОЗЛ І стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. (J 43) Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ступеню. (Т 75.2) Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації II стації у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців рук; двобічний плечелопатковий периатроз помірний деформуючий остеоартроз ліктьових та променевозап`ясткових суглобів. (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ступінь). Супутній діагноз (Н 53.00) Амбліопія, (Н 52.20) міопічний складний астигматизм правого ока. (Н 36.80) Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Н 52.4) Пресбіопія обох очей. У п. 17 акту зазначено, Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах шкідливих факторів. У п. 18 Акту зазначено, що Причина виникнення профзахворювання - це проведення робіт в умовах перевищення показників пилу, локальної вібрації та виробничого шуму, незабезпечення працівника засобами індивідуального захисту в повному обсязі, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6.7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 08.09.2023 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 50 % та встановлено третю групу інвалідності - первинно. Дата переогляду 17.08.2025 р. За рекомендацією лікарів позивач потребує лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04.10.2023. 03.10.2023 від представника відповідача АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що [PERSON] працював на підприємстві з 3.05.2012 по 08.02.2023. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки [PERSON] був ознайомлений про роботу у шкідливих умовах. Також просить урахувати, що слідчими суддями м. Київ винесено декілька ухвали про арешт майна підприємства. У судове засіданні представник позивача адвокат Супрун Д.В. не з`явився. Представник відповідача АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 3.05.2012 року по 08.02.2023, перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки [PERSON] . Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.07.2023 [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: Основний діагноз (J 68.4) ХОЗЛ І стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. (J 43) Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ступеню. (Т 75.2) Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації II стації у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців рук; двобічний плечелопатковий периатроз помірний деформуючий остеоартроз ліктьових та променевозап`ясткових суглобів. (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ступінь). Супутній діагноз (Н 53.00) Амбліопія, (Н 52.20) міопічний складний астигматизм правого ока. (Н 36.80) Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Н 52.4) Пресбіопія обох очей. У п. 17 акту зазначено, Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах шкідливих факторів. (а.с.8-18). У п. 18 Акту зазначено, що Причина виникнення профзахворювання - це проведення робіт в умовах перевищення показників пилу, локальної вібрації та виробничого шуму, незабезпечення працівника засобами індивідуального захисту в повному обсязі, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6.7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідок, виданих Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 08.09.2023 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склав 50 % первинно та встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.09.2025 (а.с.19). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 153 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 173 КЗпП України визначено шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). За змістом ст. 27 Закону України «Про охорону праці» нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання. Разом з тим постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України). налогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 та від 09 лютого 2022 року у справі №227/3615/19.Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 50 000,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial