Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

24 січня 2023 року до суду від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла для розгляду за підсудністю позовна заява Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до [PERSON] , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог представник позивача [PERSON] вказала, що відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Пунктом 7 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20.10.2021 року у справі № 2-445 та довідок відділу державної виконавчої служби від 13.09.2012, 11.06.2013, 11.12.2013, 11.09.2014, 04.03.2015, 09.09.2015, 13.04.2016, 07.09.2016, 07.03.2017, 05.09.2017, 07.03.2018, 06.09.2018, 04.03.2019, 13.09.2019, 04.03.2020, 10.09.2020, 15.03.2021 стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] не виконувалися у зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів. Відповідно до заяв [PERSON] від 14.09.2012, 06.06.2013, 16.09.2014, 10.03.2015, 14.09.2015, 31.03.2016, 16.09.2016, 17.03.2017, 15.09.2017, 14.03.2018, 17.09.2018, 21.03.2019, 09.09.2019, 16.03.2020, 17.09.2020, 23.03.2021 їй була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON] , [INFO] , щомісяця з 01.09.2012 по 28.02.2013, з 01.06.2013 по 30.11.2013, з 01.09.2014 по 31.08.2021. Протягом спірного періоду допомога виплачувалась у таких розмірах: з 01.09.2012 по 30.09.2012 - 275,10грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 558,00 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 288,30 грн.; з 01.01.2013 по 28.02.2013 - 576,60 грн.; з 01.06.2013 по 30.11.2013 -1749,60 грн.; з 01.09.2014 по 31.12.2014 - 1238,40 грн.; з 01.01.2015 по 31.07.2015 - 2167,20 грн.; з 01.08.2015 по 31.08.2015 - 373,51 грн.; з 01.09.2015 по 31.12.2015 - 1746,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1746,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 3215,10 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 506,70 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 2026,80 грн.; з 01.05.2017 по 30.11.2017 - 3731,70 грн.; з 01.12.2017 по 31.12.2017 - 558,00 грн.; з 01.01.2018 по 28.02.2018 - 1116,00 грн.; з 01.03.2018 по 30.06.2018 - 1527,68 грн.; з 01.07.2018 по 31.08.2018 - 847,84 грн.; з 01.09.2018 по 30.11.2018 - 1196,34 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 440,28 грн.; з 01.01.2019 по 28.02.2019 - 880,56 грн.; з 01.03.2019 по 30.06.2019 - 1598,56 грн.; з 01.07.2019 по 31.08.2019 - 890,28 грн.; з 01.09.2019 по 30.11.2019 - 1257,60 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 469,20 грн.; з 01.01.2020 по 29.02.2020 - 938,40 грн.; з 01.03.2020 по 30.06.2020 - 1732,36 грн.; з 01.07.2020 по 31.08.2020 - 966,18 грн.; з 01.09.2020 по 30.11.2020 - 2095,26 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 736,92 грн.; з 01.01.2021 по 28.02.2021 - 1473, 84 грн.; з 01.03.2021 по 30.06.2021 - 4790,00 грн.; з 01.07.2021 по 31.08.2021 - 2510,00 грн. Всього виплачено - 46224 грн. 31 коп. Відповідно до частини 10 статті 181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму тимчасової державної допомоги в розмірі 46 224 грн 31 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп. 30 січня 2023 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначення до судового розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 15 лютого 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються повністю з наступних причин. В позові зазначається, що [PERSON] отримувач аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.09.2012 року отримувала тимчасову державну допомогу відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 р. № 189. Для отримання даного виду державної допомоги [PERSON] зверталась кожні шість місяців із заявами від 14.09.2012 р., від 06.06.2013 р., від 16.09.2014 р., від 10.03.2015 р., від 14.09.2015 р., від 31.03.2016 р., від 16.09.2016 р., від 17.03.2017 р., від 15.03.2017 р., від 14.03.2018 р., від 17.09.2018 р., від 21.03.2019 р., від 09.09.2019 р., від 16.03.2020 р., від 17.09.2020 р., від 23.03.2021 р. При цьому [PERSON] надавала до своїх заяв щоразу довідки з Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про те, що вона за вказаний у довідці піврічний період не отримувала аліменти від [PERSON] . Остання обставина не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] постійно сплачує аліменти. Відповідач [PERSON] заявляє про застосування позовної давності за період з 01.09.2012 р. по 23.12.2019 року, так як з моменту виплати [PERSON] допомоги позивач міг звернутися до суду. Відповідно до ст. ст. 256,257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення коштів за період з 01.09.2012 р. по 23.12.2019 р., тому в цій частині відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Щодо періоду з 23 грудня 2019 року по теперішній час, відповідач [PERSON] має докази сплати щомісячно аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Так, в довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 146/03 від 13.09.2019 р. значиться, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.03.2019 р. по 31.08.2019 р. Проте, згідно чеків про переказ коштів Укрпоштою, підтверджується, що адресу [PERSON] переказано аліменти: 25.03.2019 р. в сумі 300,00 грн., 03.04.2019 р. в сумі 300,00 грн., 22.05.2019 р. в сумі 300, 00 грн., 26.06.2019 р. в сумі 300,00 грн., 23.08.2019 р. в сумі 300,00 грн. Таким чином, [PERSON] в заяві від 09.09.2019 р. надала до органу соціального захисту неправдиву інформацію, вказавши, що [PERSON] не сплачує аліменти. В довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 42/03 від 04.03.2020 р. зазначається, що у період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 р. [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] . Проте, згідно чеків про поштовий переказ від 19.10.2019 р. переказано 300,00 грн., від 23.11.2019 р. - 300,00 грн., від 27.12.2019 р. - 1000,00 грн., від 29.01.2020 р. - 300,00 грн. Аналогічно, має місце недостовірна інформація у довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 101/03 від 10.09.2020 р. про неотримання аліментів за період з 01.03.2020 р. по 31.08.2020 р. У вищевказаний період [PERSON] сплачував аліменти в таких розмірах: 18.05.2020 р. в сумі 1000,00 грн., 17.07.2020 р. - 1000,00 грн., 13.08.2020 р. - 1000,00 грн. Так само в довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 14/03 від 15.03.2021 р. про неотримання аліментів за період з 01.09.2020 р. по 28.02.2021 р. вказано недостовірну інформацію. У вказаний період [PERSON] сплачував аліменти в таких розмірах: 08.09.2020 р. - 1000,00 грн., 26.10.2020 р. - 1000,00 грн., 26.11.2020 р. - 1000,00 грн., 22.12.2020 р. - 1000,00 грн., 26.01.2021 р. - 1000,00 грн., лютий 2021 р. - 2000,00 грн. Оскільки [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу включно по 31.08.2021 р., тому слід зауважити, що в період з 01.03.2021 р. по 31.08.2021 р. [PERSON] теж сплачував на користь [PERSON] аліменти: березень 2021 р. - 2000, 00 грн., 30.04.2021 р. - 1000,00 грн., 21.05.2021 р. - 1000,00 грн., 07.06.2021 р. - 1000,00 грн., 28.07.2021 р. - 2000,00 грн., 27.08.2021 грн. - 1000,00 грн. Отже зі сторони [PERSON] не має місця ухилення від сплати аліментів, тому немає підстав для стягнення з нього коштів державної соціальної допомоги. 14.02.2023 р. головним державним виконавцем Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Легкою О.В. надано [PERSON] розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER], з якого вбачається, що в період з січня 2021 р. і по теперішній час [PERSON] щомісячно сплачує аліменти. Так як за 2020 рік у даному розрахунку не відображено сплату аліментів [PERSON] згідно наявних чеків про переказ коштів, тому заявляється про намір подати до державного виконавця клопотання про перерахунок розміру заборгованості за цей період. Проте, в будь-якому разі підтвердженням сплати аліментів у 2020 році є чеки, копії яких додаються до даного відзиву. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості від 06.11.2020 р. вбачається, що державним виконавцем було прийнято для обрахунку відомості про сплату [PERSON] аліментів в січні 2020 р., квітні-травні 2020 р., липні-жовтні 2020 р. Проте, незважаючи на те, що станом на 06.11.2020 р. державний виконавець володів інформацією про сплату аліментів, на ім`я [PERSON] було видано довідку, зокрема, від 15.03.2021 р. про неотримання аліментів. Попри все це стягувач аліментів [PERSON] увесь час, отримуючи аліменти, надавала позивачеві недостовірну інформацію. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 16 лютого 2023 року судом було постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Веселинівський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та [PERSON] . 03 березня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що до спірних відносин не можуть бути застосовані строки позовної давності, оскільки частина 10 статті 181 СК України не встановлює жодних строків позовної давності (ні загальних, ні спеціальних), які підлягають застосуванню у випадку стягнення у судовому порядку сум наданої дитині тимчасової державної допомоги з платника аліментів до Державного бюджету України. Строк позовної давності на стягнення сум наданої дитині тимчасової державної допомоги з [PERSON] у контексті ЦК України слід відліковувати з дати отримання департаментом заяви від [PERSON] від 14.12.2021 про припинення сплати тимчасової державної допомоги у зв`язку зі сплатою аліментів. [PERSON] за спірний період під час подання заяв до департаменту від 09.09.2019, 16.03.2020, 17.09.2020, 23.03.2021 власноруч зазначила в останніх, що не отримує аліменти від свого колишнього чоловіка, так як він ухилявся від сплати аліментів, та на підтвердження цього надала довідки Веселинівського ВДВС від (Документ сформований в системі «Електронний суд») 02.03.2023, 13.09.2019, 04.03.2020, 10.09.2020, 15.03.2021 (копії містяться в матеріалах справи). З урахуванням вище зазначеного, департаментом були прийняті рішення про призначення тимчасової державної допомоги за період з 01.09.2019 по 31.08.2021 у відповідності до вимог чинного законодавства. Разом з цим звертають увагу суду на те, що пунктами 6 та 11 Порядку обов`язок повідомляти департамент про сплату аліментів покладено на одного з батьків-отримувача допомоги та органи державної виконавчої служби, відповідно. Як було зазначено вище, при зверненні 14.12.2021 [PERSON] до департаменту про припинення виплати тимчасової державної допомоги, стало відомо про факт сплати аліментів на дитину [PERSON] . До того ж, виконавчий лист про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з Відповідача тривалий час знаходився на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Відтак, Відповідач мав право як сторона виконавчого провадження ознайомлюватись із матеріалами виконавчого провадження та був зобов`язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення. У зв`язку з тим, що основною зобов`язаною особою у виконавчому провадженні є боржник, саме він і несе більшу частину обов`язків. На думку департаменту, фіскальні чеки, датовані 25.03.2019 (сплата грошових коштів в сумі 300,00 грн.), 18.05.2020 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 21.05.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 07.06.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 28.07.2021 (сплата грошових коштів в сумі 2000,00 грн.), 27.08.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.) взагалі не містять призначення платежу, а тому брати до уваги те, що вони були сплачені в рахунок аліментів, недоцільно з огляду на їх не відповідність вимогам цивільно-процесуального закону про належність, допустимість, достатність та достовірність доказів. У контексті викладеного цілком ймовірно, що такі перекази мали цільове призначення у вигляді додаткових витрат на дитину, а тому не можуть бути включені до розрахунку заборгованості в рахунок сплати аліментів. Перерахунок заборгованості по аліментах був проведений лише 15.02.2023, тобто до цього періоду [PERSON] не сплачував аліменти у встановлений законодавцем спосіб, а відтак заявлені позовні вимоги департаменту є правомірними. Просить суд задовольнити позовні вимоги департаменту в повному обсязі. 07.03.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності звернення до суду з позовом. Натомість позивач посилається на те, що спірні правовідносини мають ознаки сімейних та бюджетних, і строки позовної давності в таких відносинах не застосовуються. Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 р. в справі № 639/1384/17, яка є подібною (позов про відшкодування отриманої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів) до даної справи, - спір виник між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою щодо стягнення призначеної тимчасової допомоги, що не відноситься до сімейних правовідносин. Такий самий висновок закріплено і у постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі № 591/6357/19. Щодо посилання позивача на те, що статтею 180 СК України не встановлюється певний строк позовної давності, то слід зауважити, що дійсно в цій статті відсутні дані норми, але не означає, що в такому випадку (оскільки законом не визначено іншого) діють строки позовної давності - загальні. Тобто три роки. Для позивача строк позовної давності розпочався з моменту призначення вперше тимчасової державної допомоги отримувачці аліментів - [PERSON] . Відповідачем у даній справі подається актуальний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] , складений та затверджений 15.02.2023 року, з якого вбачається відсутність заборгованості по аліментам. Даний розрахунок не оспорений ніким будь-яким способом. А [PERSON] не подала доказів, які б спростували неправильності у розрахунках або ж, що відповідач не сплачував їй аліменти. Станом на сьогодні, відомості про відповідача не внесені до Єдиного реєстру боржників. Що теж підтверджує факт відсутності заборгованості по аліментам. На відповідача не можна покладати подвійну цивільну відповідальність у вигляді повторного стягнення з нього коштів, які фактично він вже сплатив у формі аліментних платежів на користь стягувача [PERSON] . Так як належні до сплати на користь [PERSON] кошти їй сплачено, а тому у відповідача відсутнє грошове зобов`язання перед державою повертати кошти. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог. 16 березня 2023 року судом було постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17 березня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що зі сторони [PERSON] не має місця ухилення від сплати аліментів, тому не має підстав для стягнення з нього коштів державної соціальної допомоги. Всі оригінали чеків [PERSON] надав до Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для приєднання до матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. !5.02.2023 року головним державним виконавцем Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Легкою О.В. надано [PERSON] розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що в період з січня 2020 року і по теперішній час [PERSON] щомісячно сплачує аліменти. Даний розрахунок не оспорений ніким будь-яким способом у встановлений законом строк. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 21 березня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що вимоги представника відповідача щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не можуть бути застосовано. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 23 березня 2023 року до суду від представника третьої особи [PERSON] надійшли пояснення, в яких зазначила, що законом визначений порядок погашення заборгованості зі сплати аліментів шляхом перерахування аліментів на рахунок стягувача. Вказаних дій відповідач не вчинив. Відповідач не звертався до державного виконавця з клопотанням про зарахування грошових коштів аліментів, які він нібито сплачував стягувачу в добровільному порядку, що підтверджується переказами, квитанціями в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Копії квитанцій про переказ грошових коштів, додані до відзиву, не містять інформації про призначення платежу, зокрема, «в рахунок погашення заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] » чи номер виконавчого провадження. Що стосується грошових переказів, на підставі наданих відповідачем чеків, вказані кошти [PERSON] не отримувала. Підстави, з яких головний державний виконавець Легка О.В. вносила дані до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № [NUMBER] про фактично сплачені суми боржником [PERSON] невідомо. Крім того враховуючи виплату тимчасової державної допомоги на дитину припинено в вересні 2021 року, позивач звернувся до суду 23.12.2022 року за захистом своїх порушених прав у строк передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed