Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

01.08.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 25.07.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області було зроблено відповідний актовий запис за № 1046 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивачка зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з веденння спільного господарства. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. До початку судового засідання представник позивачки подала заяву, в якій просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 25.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що складено відповідний актовий запис № 1046. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 5). Встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася, а збереження сім`ї є неможливим. Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved