Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 25.04.2021 звернулось до суду з вказаним позовом, та просило стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 03.04.2012 року у розмірі 54699,20 грн. станом на 20.03.2023 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» 14.06.2018\~назва якого\~змінена на\~АТ КБ\~«Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн.. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач вказував, що оскільки [PERSON] умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються, то це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.03.2023 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 54699,20 грн. з яких: 45065,99 грн. - заборгованість за кредитом, 9633,21- заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26.04.2023 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 травня 2023 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що до позовної заяви додані розрахунки заборгованості за період з 03.04.2012-20.03.2023. Вказав, що тіло кредиту згідно наданої виписки становить 45065,99 грн. Погашена відповідачем сума заборгованості становить 245477,14 грн. (з яких-137524,50 грн.+107050,11 грн.-сума погашеної заборгованості за тілом кредиту, 648,67 грн.- за нарахованими відсотками, 253,86 грн.-за простроченими відсотками). Зазначив, що всі сплачені відповідачем грошові кошти мали б бути враховані позивачем саме до повернення тіла кредиту, оскільки будь-які інші платежі в тому числі комісія за користування коштами, відсотки не були погоджені сторонами шляхом укладення письмового правочину. Таким чином, за наданих позивачем розрахунку заборгованості відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 45065,99 грн., проте відповідач ці кошти повернув. Крім того, відповідач не укладав будь-яких письмових правочинів з позивачем окрім анкети-заяви. Також вказав, що умови та правила надання банківських послуг він не підписував та не отримував, у зв`язку з чим вони не можуть враховуватись для обрахування заборгованості. Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, що міститься в матеріалах справи має дійсно його підпис. Однак умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, до яких, як стверджує позивач, він приєднався, він не підписував, їх не отримував, про що свідчить відсутність його підпису на тих умовах, що надав банк. Також, вказав, що позивач допустив порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не надав відповідачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, детальний опис сукупної вартості кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а тому кредитний правочин є недійсним. Крім того, відповідач не надавав. Позивачеві права на договірне списання грошових коштів. Також, з розрахунків позивача зазначено, що відповідач нібито здійснював погашення заборгованості, проте відповідач вказаних платежів не здійснював, а їх наявність у відповідних розрахунках обумовлюється договірним списанням, яке проводив позивач без згоди відповідача. У заяві відсутні умови про те, що відповідач доручає банку проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді права та обов`язки сторін за договором, інші ніж передбачені заявою позичальника та анкетою-заявою умови щодо права позивача на договірне списання з рахунків відповідача. Представник просив застосувати позовну давність в межах розгляду справи. Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам містять умову про збільшений строк позовної давності. При цьому вказані Умови не містять підпису відповідача,в анкеті- заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Також представник вказав, що позивач взагалі не довів факт надання відповідачеві кредитної картки. Анкета заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить будь-яких відомостей щодо того, що відповідач отримав таку кредитну картку, а містить лише відомості про майбутнє бажання отримання картки та кредитний ліміт. Будь-яких доказів щодо того, що відповідач отримав та активував кредитну картку позивач не надав. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача у поданому відзиві просив у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі, справу розглянути за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, щодо невиконаня умов договору відповідачем та наявність заборгованості. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 03.04.2012 року. За змістом означеної заяви відповідач згоден з тим, що заява-анкета разом із Пам`яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були наданні для ознайомлення у письмовому вигляді. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від\~03.04.2012 року\~банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором від 03.04.2012 року\~належним чином не виконав. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20.03.2023 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 54699,20 грн. з яких: 45065,99 грн. - заборгованість за кредитом, 9633,21- заборгованість за відсотками за користування кредитом. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, паспорт споживчого кредиту Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.04.2012 не містить процентної ставки за надані кредитні кошти. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 9633,21 грн. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Названі документи відповідачем не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 03.04.2012. За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Щодо наявного в матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем 29.06.2021, суд зазначає наступне. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої\~статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя\~статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина перша та друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини Кредитного договору. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9633,21 грн. Щодо вимог Банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 45065, 99 грн., суд зазначає наступне. Матеріали справи містять виписку з особового рахунку та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, з якої вбачається рух коштів за виданими кредитними картками та встановленим кредитним лімітом, який періодично збільшувався. З наданої виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, судом враховано, що платіжні картки "Універсальні" за даним договором відповідачу неодноразово перевипускалися, останній раз 29.06.2021, строк дії якої 05/25. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за простроченим тілом кредиту. У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 45065,99 підлягають задоволеннжю. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial