Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить вилучити запис № 19579974 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 №2/389/1052/16 (ЄУН 389/2946/16-ц). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 у справі ЄУН 389/2946/16-ц провадження 2/389/1052/16 визнано право власності в порядку набувальної давності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі зазначеного рішення записом № 19579974 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за позивачем. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 19 вересня 2019 року заочне рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 №2/389/1052/16 (ЄУН 389/2946/16-ц) скасоване, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. За наслідками такого розгляду 06.11.2019 постановлене рішення, яким позивачу у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю відмовлено у повному обсязі. Одразу після набрання зазначеним рішенням законної сили [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до позивача про скасування права власності шляхом зняття з реєстрації в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно та виселення. Позивач, в свою чергу, звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про повернення авансу та стягнення грошової компенсації, зміненими в подальшому на визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру. 21 грудня 2022 року у справі ЄУН № 389/2698/20 ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі ЄУН № 389/2698/20 затверджено мирову угоду сторін, за якою [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх позовних вимог до [PERSON] , визнали остаточну вартість квартири та факт повної сплати їм її вартості, визнали укладеним договір купівлі продажу квартири та право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] визнані такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . При зверненні до Центру надання адміністративних послуг Знам`янської міської ради за державною реєстрацією права власності на квартиру на підставі мирової угоди та ухвали Знам`янського міськрайонного суду позивачу надано письмове роз`яснення № 233-329 від 24.03.2023 про неможливість такої державної реєстрації з підстав існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (запис № 19579974 за попереднім рішенням суду). Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, вирішення питання залишив на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та матеріали справи ЄУН 389/2946/16-ц, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 у справі ЄУН 389/2946/16-ц визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення записом № 19579974 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2019 року заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 №2/389/1052/16 (ЄУН 389/2946/16-ц) скасоване, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. За наслідками такого розгляду 06.11.2019 постановлене рішення, яким позивачу у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі ЄУН № 389/2698/20, 21 грудня 2022 року затверджено мирову угоду сторін, за якою [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх позовних вимог до [PERSON] , визнали остаточну вартість квартири та факт повної сплати їм її вартості, визнали укладеним договір купівлі продажу квартири та право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] визнані такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області на звернення [PERSON] щодо проведення державної реєстрації права власності на підставі ухвали суду повідомило про неможливість такої державної реєстрації з підстав існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (запис № 19579974) за тією ж особою. Вказано про необхідність скасування попереднього запису шляхом безпосереднього звернення до суду. Відповідно до частини першої\~статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Згідно зі ст.3\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~26\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Положенням ч.3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та\~їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~«а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. За змістом наведеної правової норми в чинній редакції (яка діє на час ухвалення судового рішення в цій справі), на відміну від положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, на даний час способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Викладене дає підстави для висновку про те, що на час ухвалення судового рішення, такого способу захисту порушених речових прав як вилучення запису про проведену державну реєстрацію права вказаний Закон не передбачає, тому доводи позивача про належність застосування саме такого способу судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права позивача судом відхиляються, а тому у цих правовідносинах така позовна вимога не може підлягати задоволенню. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п.75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначав, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року по справі №3-рп/2003 зазначав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Таким чином, виходячи з викладеного та враховуючи, що рішення суду, на підставі якого здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру скасоване, то в даному випадку правомірним та ефективним способом захисту права є скасування державної реєстрації права власності. Зважаючи на обставини цієї справи та для ефективного захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідатиме способу захисту, передбаченому статтею 16 ЦК України, та не порушуватиме принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений ст.13 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial