Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8711 грн.27 коп. за кредитним договором № НАGARХ12940001 від 15.09.2006 року, яка складається з наступного: 7903 грн. 61 коп. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 807 грн. 66 коп. 3% річних від простроченої суми, та судові витрати у розмірі 2270 грн., посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за ним утворилася заборгованість, яку позивач прохає стягнути у судовому порядку. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 квітня 2023 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додано заяву представника про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.52). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи шляхом направлення судових повісток про виклик рекомендованим листом з повідомленням по вручення, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.49,53-54) . Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2006\~року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № НАGARХ12940001, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1867 грн. 76 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, з якими він згодний (а.с.17). Банк виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши останньому можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № НАGARХ12940001від 15.06.2006 року, 26.06.2007 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] 10.07.2007 року судовим наказом Московського районного суду м. Харкова стягнуто з [PERSON] заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» в розмірі 3031 грн.66 грн. нараховану станом на 26.06.2007 р. (а.с.8). Позивач зазначив, що відповідно до ст. 599 ЦПК України , винесення Московським районним судом м. Харкова 10.07.2007 року судового наказу не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторони зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період 15.09.2006 р. по 20.06.2007 р., яка була вказана в судовому наказі Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2007 року, тобто за період з 26.06.2007 року по 27.06.2007 р., то за період після подання позовної заяви від 26.06.2007 року, з 27.06.2007 р. по 24.11.2021 р. відповідач має заборгованість у розмірі 8711 грн. 27 коп., яка складається з 7903 грн.61коп. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 807 грн. 66 коп. 3% річних від простроченої суми. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-15). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені обставини судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2007 року доказуванню не підлягають. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за вказаним договором за період прострочення грошового зобов`язання з 27.06.2007\~р.\~по 24.11.2021\~р.\~відповідач має\~заборгованість у\~розмірі \~8711\~грн.\~27\~коп.,\~яка складається\~з \~7903\~грн.61\~коп.\~ індексу\~інфляції за\~прострочення виконання\~зобов`язання,\~807\~грн.\~66\~коп.\~ 3%\~річних від\~простроченої суми (а.с. 9-15). Статті\~526,\~527,\~530 ЦК України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що слідує зі змісту ст. 599 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що встановлено ч.1 ст. 611 ЦК України. Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також врегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання за ч. 1\~ст. 1050 ЦК України,\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~ст.625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену\~ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК, за час прострочення. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося зі зверненням до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, та з цього часу інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими. Позивач прохає стягнути інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми за період 27.06.2007 р. по 24.11.2021 р. З врахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги Банку мають бути задоволені в повному обсязі Відповідно до вимог\~ч.1 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. .

Outcome: approved