Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позов мотивовано тим, що 13 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис № 667. За час перебування в шлюбі народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтувала тим, що у сторін різні погляди на сімейне життя, втрачено почуття любові один до одного. Сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому примирення між ними неможливе. Син [PERSON] , [INFO] залишається на її утриманні та вихованні. Вказує, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Зазначає, що їй не відомо про офіційні доходи та місце роботи відповідача, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. За наведених обставин просить шлюб розірвати, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилися, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів відповідач визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 13 травня 2015 року (а.с.24) сторони зареєстрували шлюб 13 травня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №667. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2015 року (а.с.21). Статтею 3 СК України\~передбачено, що\~\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства.\~\~Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.\~\~ Стаття 55 СК України\~передбачає, що\~\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно частин 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалась повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача та відповідача, а збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За приписами ч. 2\~ст. 182 цього кодексу\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи ненадання сторонами інформації про доходи сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, відзив чи заперечень на позов не подавав, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позивач подала позов 30 серпня 2023 року, про що свідчить відмітка суду, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з 30 серпня 2023 року. На підставі пункту 1 частини першої\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3,\~55,\~56,\~104, 110, 112, 180, 181-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved