Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи вимоги тим, що остання є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] разом з новонародженою донькою проживала в с. Підопригори, Сумського району, Сумської області у свого знайомого. Через деякий час [PERSON] почала вживати алкогольні напої. 05.11.2022 надійшло повідомлення, що відповідачка залишила свою малолітню доньку у сім`ї знайомої [PERSON] , разом з дитиною залишила дитячі речі та свідоцтво про її народження, при цьому повідомила, що донька їй не потрібна, утримувати і виховувати її не бажає. [PERSON] було доставлено до НКП СОР «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди». Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради її поставлено на облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням Лебединської міської ради малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та направлено до будинку дитини на повне державне забезпечення, а розпорядженням голови Роменської районної державної адміністрації від 03.02.2023 влаштовано у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Всі ці факти свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а тому Лебединська міська рада в особі органу опіки та піклування просить позбавити її батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] . Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, наведених в позовній заяві. Проти розгляду справи за відсутності відповідачки не заперечила. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила і не подала відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні, показала, що вона, як фахівець із соціальної роботи центру соціальних служб, здійснювала соціальний супровід сім`ї [PERSON] . З відповідачкою проводилась робота щодо розвитку у матері навичок по догляду за новонародженою дитиною, надавалась допомога для дитини, матері роз`яснювалися обов`язки щодо належного виховання дитини. Однак такі заходи позитивних результатів не принесли. Заслухавши пояснення представниці позивача, покази свідка, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відомості про батька дитини в актовому записі про її народження записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 7). По народженню дитини відповідачка з дитиною проживала за адресою: [ADDRESS] та отримувала послуги соціального супроводу сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах з 31.08.2022 (а.с. 13). 04.11.2022 [PERSON] залишила свою малолітню доньку у сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] та пішла у невідомому напрямку (а.с. 13). Разом з дитиною [PERSON] залишила дитячі речі і документи, при цьому повідомила, що утриманням та вихованням доньки займатися не бажає (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 13.12.2022 № 262 (а.с. 11) малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення. З 29.12.2022 дитина перебувала в КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» (а.с. 14), а розпорядженням голови Роменської районної військової адміністрації від 03.02.2023 № 14-ОД «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї дітей, позбавлених батьківського піклування» (а.с. 10) її влаштовано у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . За період перебування в будинку дитини мати доньку не провідувала та не цікавилася станом її здоров`я (а.с. 14). Питання доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її доньки розглядалося органом опіки та піклування виконавчого комітету Лебединської міської ради, за висновком якого, затвердженим рішенням міської ради від 26.07.2023 № 214 (а.с. 16), визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 17-18). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Суд вважає, що у судовому засіданні стороною позивача було доведено факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що доводиться належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які в ході судового розгляду спростовані не були, а тому доходе висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав відносно даної дитини. Ухвалюючи рішення, суд також вважає необхідним стягнути з відповідачки кошти на утримання дитини, оскільки згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави, пов`язаний з розглядом даної справи. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved