Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та її сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] її син помер, а 16.05.2018 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона та відповідач успадкували по частині належної йому частки у квартирі. Таким чином, вона стала власником частин зазначеної нерухомості. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2019 року вона є власником частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] , а також є власником частини земельної ділянки, кадастровий номер 0722885600:02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району. Іншим співвласником вказаного майна є відповідач [PERSON] , якій крім цього, належить частки у згаданому будинку. Вказує, що на даний час вони не можуть поділити спірне майно. У зв`язку з чим, просила поділити спірне майно, а саме: - квартиру [ADDRESS] в натурі в ідеальних частках, виділивши їй вказаної квартири, а [PERSON] частку; - у разі, якщо виділ (поділ) квартири технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то поділ провести з присудженням грошової компенсації; - у випадку неможливості виділу (поділу) квартири, встановити порядок її користування; - поділити житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами [ADDRESS] в натурі в ідеальних частках, виділивши їй частку вказаної нерухомості, а [PERSON] частки; - у разі, якщо виділ (поділ) домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то поділ провести з присудженням грошової компенсації; - у разі, якщо виділ (поділ) житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] технічно неможливий, то встановити порядок його користування; - поділити земельну ділянку, кадастровий номер 0722885600:02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району в ідеальних частках, виділивши їй та відповідачу по ідеальної часки в натурі. В ході розгляду справи, представник позивача подав заяву про зміну предмету позову та просив припинити право [PERSON] на частку в квартирі [ADDRESS] зі сплатою останній вартості цієї частки та визнати за [PERSON] право власності на частку вказаної квартири, яка належить відповідачу, в решті просив позовні вимоги залишити без розгляду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2022 року позовні вимоги щодо поділу житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] та частини земельної ділянки, кадастровий номер 0722885600:02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району залишені без розгляду. Заочним рішення суду від 14.09.2022 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, однак ухвалою суду від 02.03.2023 року воно було скасовано та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку зі стадії підготовчого судового засідання. 08.03.2023 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права власності на квартиру. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав разом з нею у приватизованій разом з матір`ю [PERSON] однокімнатній квартирі [ADDRESS] і кожному співвласнику належало по частині. Вказує, що мати чоловіка з 1998 року не проживала у вказаній квартирі, так як постійно проживала в Італії. Під час проживання у квартирі був проведений ремонт. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належну йому частку вказаної квартири і його спадкоємцями за законом є вона і його матір [PERSON] і вони у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та 16.05.2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак вона не змогла отримати таке свідоцтво у зв`язку з перешкодами у наданні документів зі сторони [PERSON] . В подальшому врегулювати питання з [PERSON] про поділ квартири не виявилось можливим. Зазначає, що після смерті сина, [PERSON] придбала у приватну власність квартиру в с. Струмівка Луцького району, також вона має у власності нерухомість у Волинській та Житомирській області. При цьому, у квартирі, яка належить їй, зареєстровано троє осіб і частина спірної квартири використовувалась членами її родини для проживання. Водночас, [PERSON] з листопада 2019 року не зареєстрована у вказаній квартирі і більше двадцяти років постійно проживає в Італії і тому припиняти право на її частку немає потреби і цим самим буде суттєво завдано шкоди її інтересам, як другому співвласнику та членам її сім`ї. У зв`язку з чим вважає, що припинення права власності на частки квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди [PERSON] , оскільки вона не проживає у ній з 1998 року, володіє на праві власності іншою житловою площею і в даний час передала без законних підстав квартиру іншій особі на підставі договору позички. А тому, просить припинити право власності [PERSON] на частики квартири [ADDRESS] , визнати за нею право власності на вказану частку та виплатити [PERSON] компенсацію, внесену нею на депозитний рахунок суду. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав викладених в ній та просив її задовольнити. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач та її представник за первісним позовом просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Зустрічну позовну заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2018 року і кожній належить по частці, яку вони успадкували після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 230). Крім того, як слідує із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] також належить ще квартири [ADDRESS] , тобто останній належить частки вказаної нерухомості (т. 1 а.с. 226). Частиною 1 ст.\~356\~ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст.\~358\~ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо цього будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ст.\~361\~ЦК України співвласник має право розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст.\~364\~ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358\~ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26\~ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Статтею 365\~Цивільного кодексу\~України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Такий самий підхід у правозастосуванні ст.365\~ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року №303/2585/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року №357/11232/14-ц. Надаючи оцінку кожній з підстав для припинення частки у спільному майні, яка визначена у ст.365 ЦК України, суд зазначає наступне. Як слідує з висновку експерта за результатами судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної екпертизи №8301-8304 від 12.10.2021 року, зокрема п. 4, 5, розділити в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників та квартиру [ADDRESS] у відповідності до вимог будівельних норм і правил технічно неможливо. При цьому, у зв`язку з незначною площею, що припадає на частину вказаної однокімнатної квартири, встановити порядок її користування також не надається можливим (т. 1 а.с. 76-97). Згідно п. 3 висновку вказаної експертизи, ринкова вартість частин квартири [ADDRESS] становить 147962,50 грн. (т. 1 а.с. 89-зворот). Отже, як встановлено судом, частка відповідача у спірному майні становить 1/4, що, на переконання суду, не є істотною в розумінні п.1 ч.1 ст.365 ЦК України, оскільки площа ідеальної частки частини становить всього 8,9 кв.м., що є незначною площею для житла, та не відповідає нормативу жилої площі на одну особу у 13,65 кв.м., який встановлений у ст.47 ЖК України. Крім того, виділити в натурі таку незначну частку житла є технічно неможливим. Також, на думку суду, спільне володіння і користування майном є неможливим, адже між сторонами неможливо встановити справедливий порядок користування майном, який би відповідав їх ідеальним часткам у ньому і в натурі такий поділ однокімнатної квартири є неможливий. А тому, за таких обставин, оскільки позивачем за первісним позовом доведено суду наявність сукупності виключних обставин для припинення частки відповідача у спірному майні, які передбачені у ст. 365 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. При цьому, суд зважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, яка крім цього має у власності частину житлового будинку в с. Ботин Луцького району та іншу квартиру (т. 2 а.с. 7-8). Згідно вимог абз. 4 ч. 2 ст.\~364\~ЦК України право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав грошову компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 04.10.1991\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Як зазначалося вище, ринкова вартість частин квартири [ADDRESS] визначена експертом і становить 147962,50 грн. (т. 1 а.с. 89-зворот), які внесені на депозитний рахунок суду, а тому підлягає відшкодуванню відповідачу як компенсацію за її припинення. Згідно ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що у даному випаду є усі передбачені чинним законодавством підстави для припинення за [PERSON] права власності на належну їй частку квартири [ADDRESS] та одночасним визнанням за [PERSON] право власності на вказану частку нерухомого майна, шляхом стягнення з останньої на користь відповідача 147962,50 грн. компенсації її вартості. Отже, за наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно підлягають до задоволення у повному обсязі. При цьому, із наведених вище підстав, не підлягають до задоволення зустрічні позовні вимоги [PERSON] , оскільки частка [PERSON] у спільному майні не є незначною і не може бути припиненою виходячи з розміру останньої - 3/4 у співвідношенні до частки [PERSON] - 1/4. Крім того, як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] та частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 7-8), а тому її житлові права порушені не будуть. Інші доводи [PERSON] та її представника не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1681,60 (840,80+840,80) грн. сплаченого судового збору та витрати за проведення експертизи в розмірі 13728,80 грн.

Outcome: approved