Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання часток співвласників у майні, що знаходиться у спільній сумісній власності. В обґрунтування заявленого позову зазначають, що 29.06.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. надано відмову за № 45/02-14 [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті їх батька - [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 12 жовтня 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . У спадкову масу входить частка в праві спільної сумісної власності на частку квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності на підставі заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2011 року, право власності зареєстроване Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 16.02.2011 року, реєстраційний номер 7402028. У зв`язку з тим, що у документах, що підтверджують право власності на нерухоме майно не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності, нотаріальна дія, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , не може бути вчинена. У зв`язку із вищевикладеним та оскільки порушене право позивачів на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, останні змушені звернутись із даним позовом в суд для поновлення свого порушеного права. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 19.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2023 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, останніми подано заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 7402028. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Позивачі [PERSON] та\~ [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~народження [NUMBER] \~та [NUMBER] . Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав № 29018237, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] . Підставою виникнення права власності є заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2011 року у справі №2-1061/11. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.07.1995 року у Відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету ЛМР (актовий запис №1317), після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] ". 29.06.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. надано відмову за № 45/02-14 [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті їх батька - [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~- майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За роз`ясненнями п. 5 Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності\~за № 20 від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ч. 1\~ст. 357 ЦК України\~- вважаючи, що частки є рівними, оскільки будь-якого договору між сторонами про розмір часток суду не надано. Як зазначено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, що\~...зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За ст.\~368,\~369 ЦК України\~- спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 5\~Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав\~від 07.02.2014 року, п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до\~статті 368 ЦК\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4\~ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч.1 ч.3\~ст. 370 ЦК України\~- співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~ст. 364 ЦК України. Відповідно до ч.2. ч.3\~ст. 372 ЦК України\~- у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved