Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

16 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив у тому числі розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 28 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2457. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 28 листопада 2009 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від цього шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Зазначив, що фактично шлюбні відносини були припинені у 2021 році та з цього часу сторони проживають окремо, та спільне господарство не ведуть. Вказав, що спільне життя з відповідачкою суперечить його інтересам, оскільки він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просив розірвати шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 18 квітня 2023 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, в якому зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу та просила позов задовольнити. Вказала, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені ще у грудні 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності у частині позовних вимог щодо поділу майна подружжя та про визнання права особистої приватної власності, у зв`язку із відмовою від цих позовних вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом. Сторони по справі у підготовче судове засідання не з`явилися, у спільній заяві сторін від 02 жовтня 2023 року просили розглядати справу за їх відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2457, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідачка у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного\~Кодексу\~України і

Outcome: approved