Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить: - відібрати у [PERSON] дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення матері батьківських прав; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання усіх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відомості про батька яких записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. При цьому, з 06 квітня 2018 року діти перебувають на обліку у Службі (управлінні) у справах дітей Житомирської міської ради та Житомирському міському центрі соціальних служб міської ради, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків щодо їх виховання та утримання: у помешканні не створено належних умов для проживання дітей, квартира захаращена речами та сміттям, в ній наявні таргани та пліснява, відсутнє газо- та водопостачання. В 2018 році дітей було вилучено з сім`ї, поміщено до Комунальної установи "Центральна дитяча міська лікарня", та подано до суду позов про їх відібрання без позбавлення матері батьківських прав, за результатами розгляду якого у позові відмовлено. Крім того, зазначає, що [PERSON] не змінила свою поведінку та ставлення до дітей у зв`язку з чим 07 березня 2023 року дітей повторно було вилучено та в подальшому направлено до закладу інституційного догляду та виховання. Враховуючи вищевикладене у сукупності, позивач просить в судовому порядку відібрати у відповідачки дітей без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на їх утримання. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09 травня 2023 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 07 вересня 2023 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у вищевказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Горніна Т.М. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що відповідачка не зловживає алкогольними напоями, піклується про дітей, однак має вкрай незадовільні умови для проживання та великі борги за комунальні послуги. Також вказала, що на даний час відповідачка [PERSON] почала прибирати в помешканні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що любить своїх дітей, вони матеріально забезпечені, кожного дня відвідує їх у Сонячному будинку, почала прибирати квартиру від сміття, та має намір офіційно працевлаштуватись. Представник третьої особи Колосюк О.Ю. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю яких записана відповідачка по справі [PERSON] . Відомості про батька дітей записані відповідно до положень ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14 травня 2019 року у цивільній справі №296/7499/18 відмовлено у задоволенні позовної заяви виконавчого комітету Житомирської міської ради до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішення суду набрало законної сили 14.06.2019. Згідно актів, складених працівниками Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 23 грудня 2021 року, від 17 січня 2022 року, від 24 травня 2022 року, від 27 жовтня 2022 року, від 07 березня 2023 року, від 05 липня 2023 року, умови проживання за вказаною вище адресою незадовільні, в квартирі на момент обстеження був безлад, сморід, речі розкидані, наявна велика кількість сміття та лахміття, якими одна з кімнат помешкання захаращена повністю (до стелі), через борги за комунальні послуги в квартирі відсутнє газо- та водопостачання. У відповідності до повідомлення директора Комунального підприємства "Дитяча лікарня імені В.Й.Башека" Житомирської міської ради В.Б.Галайби від 07.03.2023 №04/6-293, 07.03.2023 о 18 годині 30 хвилин в 1 інфекційне відділення були доставлені каретою швидкої допомоги діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10 березня 2023 року №256, у [PERSON] відібрано дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вважаючи, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач звернувся до суду із вимогами відібрати у неї дітей без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на їх утримання. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зважає на наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Відповідно до положень ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пунктів 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах "Хокканен проти Фінляндії", "Фуска проти Румунії") наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно наданих представником позивача в ході розгляду справи актів обстеження умов проживання від 06 вересня 2023 та від 15 вересня 2023 року, [PERSON] почала прибирати у помешканні захаращення, виносити речі. У відповідності до наявних в матеріалах справи характеристик, підписаних директорами та класними керівниками Ліцею №15 міста Житомира та Житомирської спеціалізованої школи Житомирської обласної ради, [PERSON] турбується про своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , цікавиться їх навчанням та поведінкою, діти охайні, доглянуті, забезпечені необхідним навчальним приладдям, без поважних причин уроки не пропускають. Судом не встановлено підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, якими може бути обумовлено рішення суду про відібрання дітей, а саме, що [PERSON] : ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та/або забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти; жорстоко поводиться з дітьми; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дітей, примушує їх до жебракування та бродяжництва. Відомості про наявність негативних характеризуючих даних, притягнення до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , які б перешкоджали їй брати участь у вихованні та розвитку дітей, в матеріалах справи відсутні. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що на момент доставлення дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Комунального підприємства "Дитяча лікарня імені В.Й.Башека" Житомирської міської ради, їх стан здоров`я був задовільний. Так, обставиною, яка слугувала підставою для тимчасового вилучення дітей з сім`ї [PERSON] та звернення до суду із позовом про відібрання дітей, є надмірне захаращення квартири, в якій проживають діти з матір`ю (нагромадження різних речей до стелі), а також антисанітарні умови, що є наслідком такого захаращення, відсутність вільного простору, де діти мали б змогу відпочивати, навчатися, харчуватися. Як пояснила відповідачка, вона вже частково розібрала захаращення і в подальшому продовжуватиме звільняти квартиру від непотребу, оскільки розуміє, що в антисанітарних умовах діти проживати не можуть. Також зазначила, що заради дітей влаштується на роботу, щоб належним чином їх забезпечувати. Дітей вона любить, відвідує їх кожен день в місці тимчасового перебування в закладі ОЦСПРД "СОНЯЧНИЙ ДІМ", сумує за ними. З огляду на викладене у сукупності, беручи до уваги бажання матері проживати разом з дітьми та її намагання покращити умови проживання, а також враховуючи, що відібрання дитини від матері може бути застосовано лише як крайня міра, з метою недопущення розриву сімейних зв`язків, cуд дійшов висновку про відсутність підстав для відібрання у відповідачки [PERSON] її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову в частині відібрання дітей, похідна вимога позову щодо стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання дітей також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed