Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, що придбане ними під час шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 09 грудня 2011 року, за час якого було придбане за спільні кошти наступне майно: 27.10.2012 року холодильник Samsung RL48RSBMG вартістю 4790 ,00грн; 05.03.2011 року кухонні меблі «Яблоня» вартістю 2260 грн.; 27.03.2015 року ноутбук Asus X5 52 MA-SX487B вартістю 9499 грн.; 21.06.2014 року кухонний куток «Шарм» вартістю 1905 грн.; 10.01.2016 року електропилу Іжмаш вартістю 2000 грн.; 22.10.2015 року дриль Іжмаш 950 вартістю 560 грн.; 15.02.2014 року газову плиту GEFEST вартістю 3000 грн.; 09.06.2018 року швейну машинку « Мinerva M32K» вартістю 3000 грн. ; встановлені двері 07.05.2018 року вартістю14859 грн. Загальна вартість вказаного майна становить 49593 грн. Позивачка зазначає, що домовленості з відповідачем про розділ майна у добровільному порядку вони не досягли. Тому відповідно до вимог 60, 63, 68, 71 Сімейного кодексу України просила в рахунок поділу майна подружжя визнати за нею право власності на холодильник Samsung RL48RSBMG , ноутбук Asus X5 52 MA-SX487B, газову плиту GEFEST, кухонні меблі «Яблоня» , кухонний куток «Шарм», швейну машинку « [INFO] », припинивши право сумісної власності на це майно. Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.02.2021 року закінчено підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] 16.06.2021 року надав до суду клопотання про витребування у позивачки [PERSON] оригінали наданих нею письмових доказів - накладних, товарних чеків, рахунків-фактури, гарантійних талонів для з`ясування дійсного обсягу спільного майна.(а.с.60-61). Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від16.06.2021 року клопотання про витребування у позивачки зазначених доказів задоволено(а.с.64). Подалі 17.01.2022 року позивачка [PERSON] надала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зав`язку з відмовою від послуг адвоката, у якого знаходяться документи, що витребувані судом (а.с.70). Однак подалі позивачка не надала до суду витребуваних доказів, до суду не з`явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позов не подав. У зв`язку з чим та відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалює у справі заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міжрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище- [PERSON] ) зареєстрували шлюб 09 грудня 2011 року, актовий запис 423(а.с.7). Даних про розірвання шлюбу між сторонами матеріали справи не містять. Зазначені обставини не спростовуються сторонами. Відповідно до приписів статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї. Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи позовні вимоги щодо поділу майна подружжя на загальну суму 49 593 грн., [PERSON] включила до розподілу й кухонні меблі «Яблоня» вартістю 2260 грн., зазначаючи, що це майно придбано 05.03.2011 року, тобто до укладення нею шлюбу з [PERSON] . При цьому позивачкою не надано інших допустимих доказів того, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, на підтвердження свого позову, [PERSON] надала до суду ксерокопії накладних, товарних чеків, рахунків-фактури, гарантійних талонів на придбання товарів, зазначаючи, що це майно придбано під час шлюбу з [PERSON] на сумісні кошти. Однак позивачка не виконала вимоги ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від16.06.2021 року про надання до суду оригіналів зазначених нею письмових доказів.(а.с.64). Між тим, як вбачається з копії товарного чеку на мотоблок та причеп, а також холодильник та приставку (а.с.8), зазначені речі (крім холодильника) не вказані [PERSON] в своїй позовній заяві про поділ сумісного майна, що підтверджує твердження відповідача про те, що позивачкою обсяг спільного майна подружжя зазначено не в повному обсязі. На а.с. 10 містяться копії товарних чеків на придбання кухонного кутка «Шарм`від 21-22.06.2014 року та копія гарантійного талону на дріль. Однак відомостей про те, хто придбав це майно, за якою адресою були доставлені меблі, позивачкою доказів не надано. Аналогічні відомості відсутні й на паспорті газової плити «Комфорт», де в графі «талон встановлення» відсутні будь-які дані (а.с.13). У постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-3037цс15 вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. Позивачкою на порушення зазначених норм Сімейного кодексу України не визначений повний обсяг спільного майна, що підлягає поділу між подружжям, та не зазначено чи є це майно в натурі, не визначена його вартість на час звернення до суду. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] не доведені заявлені нею позовні вимоги, тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивачку.

Outcome: dismissed