Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

03.08.2023\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою на\~обґрунтування якої\~зазначила,\~що з\~14.02.2019\~року вона\~перебуває в\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем,\~за час\~якого у\~них народилась\~дитина \~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Разом з\~тим,\~шлюбні відносини\~з відповідачем\~не склались\~через різні\~погляди на\~сімейне життя\~та ведення\~спільного господарства.\~Вважає,\~що подальше\~спільне життя\~та примирення\~є неможливими.\~У свою\~чергу,\~після розірвання\~шлюбу вона\~вважає за\~необхідне визначити\~розмір аліментів,\~котрі повинні\~стягуватися із\~ [PERSON] \~на утримання\~їх спільної\~дитини,\~яка проживає\~разом з\~нею.\~Зазначає,\~що відповідач\~офіційно працевлаштований.\~Враховуючи викладене,\~просить суд\~постановити рішення,\~яким шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 14.02.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 163 розірвати, стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07.08.2023 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Статтею 280\~ЦПК України\~закріплена можливість\~ухвалення заочного\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~у разі\~належним чином\~повідомленого відповідача\~про дату,\~час та\~місце судового\~засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис № 163. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 5). За час шлюбу в сторін народилась спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що на даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що після припинення шлюбних дитина залишається проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільних дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, його місце працевлаштування та розмір середньомісячного заробітку суду не відомі. Доказів іншого стороною відповідача суду не надано. Малолітня [PERSON] ,\~ [INFO] , є здоровою, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~ З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася до суду 03.08.2023 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073, 60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1073, 60 грн., оскільки ухвалою суду від 07.08.2023 року позивачка була звільнена від сплати такого. На підставі ст. ст. 24, 55, 56, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved