Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішень про передачу земельної ділянки у приватну власність, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 098158, виданого Гатненською сільською радою 15 квітня 1998 року на підставі рішення Гатненської сільської ради від 22 лютого 1997 року № 2/4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю під № 425, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення садівництва, розташовану у с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області на території с/т «Енергія» площею 0,1077 га. Набута у приватну власність [PERSON] земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 частково накладається на земельну ділянку, яка належить позивачу, а саме займає орієнтовано більше 60% цієї земельної ділянки. [PERSON] наголошує на тому, що з ним не погоджувалося протиправне накладення іншої земельної ділянки, в подальшому виділеної у приватну власність [PERSON] , ні під час розроблення проекту технічної документації, ні під час виносу меж сформованої земельної ділянки. Позивач зазначає, що тривалий час користується виділеною йому у приватну власність земельною ділянкою, а саме з 1998 року, що підтверджується її під`єднанням до централізованих спільних мереж електропостачання, які перебувають на балансі ГО «СТ «Енергія» яка здійснює обслуговування відповідних земельних ділянок. \~ \~ \~ \~ З моменту набуття права власності на земельну ділянку, позивач використовує її за цільовим призначенням та згідно з вимогами чинного законодавства, зокрема, займається садівництвом, в зв`язку з чим огородив ділянку металевим парканом та звів на ній тимчасову господарську споруду літню кухню. Також [PERSON] є членом ГО «СТ «Енергія», яке на час звернення з позовом здійснює обслуговування, зокрема утримання спільних інженерних споруд інженерних мереж газо-, електропостачання, охорону земельних ділянок, власники яких входять до складу Товариства. ОК «СТ «Ратай» є кооперативним об`єднанням власників земельних ділянок, місцезнаходження яких є суміжним із земельними ділянками ГО «СТ «Енергія». Право власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку ніхто не оспорював, власник земельної ділянки не змінювався, поділ земельної ділянки уповноваженими державними органами не проводився, право власності на неї не припинялося. У квітні 2021 року позивач виявив, що на території належної йому земельної ділянки невідомі особи встановили межові знаки іншої земельної ділянки. 05 травня 2021 року [PERSON] на підставі інформаційної довідки № 255366816 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 площею 0,06 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] . Підставою для набуття [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку стало рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 вересня 2020 року № 49. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає незаконною передачу Гатненською сільською радою земельної ділянки, яка частково, а саме на 60% накладаєтсья на належну позивачу земельну ділянку, [PERSON] на підставі рішення від 10 вересня 2020 року № 49. З огляду на вищенаведене позивач просить суд: 1.визнати недійсним рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 вересня 2020 року № 49 про передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000, площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 2.скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000, площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 3.скасувати рішення державного реєстратора Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області Пархомчук А. В., індексний номер: 56363000 від 29 січня 2021 року про державну реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000, площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 4.вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою від 09 липня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання. Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року № 505 на підставі рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді [PERSON] та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій ради правосуддя про звільнення з посади судді; відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя справу передано на повторний автоматизований розподіл між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О. У січні 2022 року суд отримав відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що вважає наданий позивачем акт про право власності на земельну ділянку підробленим. Також відповідачка вважає необґрунтованими позовні вимоги, оскільки позивач на її переконання не надав всі необхідні документи для підтвердження набуття права власності на землю. Відповідач наголошує на тому, що під час розробки проектної документації ФОП [PERSON] перевірялися відомості щодо наявності суміжних земельних ділянок та не було виявлено належну позивачу земельну ділянку. Оскільки позивачем не доведено набуття ним права власності на належну йому земельну ділянку, то відповідачка вважає, що набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 у передбаченому законом порядку, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою від 16 травня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області залучив до участі у справі в якості співвідповідача Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області. Правом на подання відзиву Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області не скористалася Ухвалою від 26 червня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження, справу призначив до розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0.1077 га, розташованої на території с. Гатне с/т «Енергія», що підтверджено Державним актом про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 098158, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на прав приватної власності на землю за номером 425. Рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 листопада 2019 року № 19 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,06 га, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, СТ «Ратай». Рішенням від 10 вересня 2020 року № 49 Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, СТ «Ратай», та передала [PERSON] цю земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 площею 0,06 га. 27 січня 2021 року [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, якій присвоєно кадастровий номер 3222481600:02:010:7000. Відповідно до висновку експерта № 781/10/2021 за результатами проведення експертизи встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 площею 0,06 га, з цільовим призначенням для колективного садівництва, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , та земельна ділянка площею 0,1077 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка перебуває у власності [PERSON] і розташована за адресою: с. Гатне, с/т «Енергія», з межами, визначеними технічним звітом, складеним Державним НВП «Картографія», частково накладаються в площині та утворюють пляму накладання площею 0,04214 га (421,4 кв.м.). Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Суд встановив, що право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1077 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована на території с/т «Енергія» у с. Гатне, підтверджене Державним актом про право приватної власності на земельну ділянку від 15 квітня 1998 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за номером 425. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає в порядку її відведення, після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право; приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності на землю посвідчується державним актом, який видається і реєструється, зокрема, сільською радою (статті 4, 6, 86 ЦК Української РСР (1963 року), статті 2, 4, 8, 12-14, 19, 48, 49, 51, 55 Закону України «Про власність», статті 3, 6, 7, 17, 19, 22-24, 39, 43, 44 ЗК України 1990 року наведені нормативні акти в редакції, чинній на час отримання позивачем Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку). Статтею 23 ЗК України 1990 року в редакції Кодексу, чинній на час передачі земельної ділянки у власність позивачу, визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок». Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету, у межах норм, установлених ЗК України), посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю (пункт 3). Пунктом 6 Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 ЗК України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету. Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року, у редакції чинній до 1 січня 2013 року, рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Згідно з\~пунктами 1.1,\~1.2,\~1.4,\~1.5\~Інструкції про\~порядок \~складання,\~видачі,\~реєстрації і\~зберігання державних\~актів на\~право власності\~на землю\~і право\~постійного користування\~землею,\~договорів на\~право тимчасового\~користування землею\~(в\~тому числі\~на умовах\~оренди),\~затвердженої наказом\~Державного комітету\~України по\~земельних ресурсах\~від 15\~квітня 193\~року №\~28,\~право власності\~на землю\~і право\~постійного користування\~землею посвідчується\~державними актами на право приватної власності на землю. Державні \~акти,\~ що\~посвідчують право\~власності на\~землю або\~ право\~постійного користування\~землею,\~яка перебуває\~у державній\~ власності,\~ видаються\~на підставі\~рішень Верховної\~Ради України,\~Верховної Ради\~Республіки \~Крим,\~ місцевих\~ Рад\~ народних\~депутатів. Власникам землі або землекористувачам, яким передано (надано) декілька черезсмужних земельних ділянок, розташованих на території Ради народних депутатів, видається один державний акт з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) земельних ділянок. Виготовлення державних актів на право колективної власності на землю, що видаються колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, провадиться після встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за затвердженими проектами роздержавлення і приватизації земель цих сільськогосподарських підприємств і організацій. З огляду на вищевказані вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що надана позивачем копія Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1077 га на території с/т «Енергія» є належним та допустимим доказом права власності позивача на вказану земельну ділянку. Вказаний документ зареєстрований у встановленому законом порядку в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 425 та містить План зовнішніх меж земельної ділянки, виготовлений інженером-землевпорядником. Вищенаведене в свою чергу спростовує посилання відповідачки на те, що належний позивачу Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку є підробленим, оскільки стосовно цього об`єкту нерухомості не внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в зв`язку з чим під час виготовлення проекту землеустрою належної відповідачці земельної ділянки інженер-землевпорядник не виявив відомості про земельну ділянку, належну позивачу. Суд зауважує, що з 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Згідно з пунктами 5, 6 Розділу V «Прикінцеві положення» до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Кабінету Міністрів України забезпечити здійснення поетапного введення в дію Державного реєстру прав з передачею в установленому порядку інформації бюро технічної інвентаризації щодо об`єктів нерухомості місцевим органам державної реєстрації прав у міру їх готовності до виконання зазначених повноважень. Пунктом 2 Розділу VII «Перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Вищевказане дає підстави для висновку про те, що незважаючи на відсутність кадастрового номеру щодо належної позивачу земельної ділянки вказаний об`єкт нерухомого майна вважається належно сформованим, а право власності на нього належним чином посвідченим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №\~514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «…у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право [PERSON] порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста…». Отже, суд визнає доведеним право приватної власності позивача на земельну ділянку площею 0,1077 га, розташовану на території с/т «Енергія», яке у разі порушення підлягає поновленню. В свою чергу суд критично відноситься до мотивів відповідачки щодо неналежності копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 098158, виданого на ім`я [PERSON] , як доказу права приватної власності позивача на земельну ділянку площею 0,1077 га, оскільки згідно з відповіддю Гатненської сільської ради у органу місцевого самоврядування відсутня інформація щодо видачі такого акту а також інформація щодо прийняття рішення від 22 лютого 1997 року № 2/4 про надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. Суд наголошує, що згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки відповідачкою не надано доказів визнання недійсним вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю, то відсутність вищеописаної інформації щодо прийняття рішення про надання земельної ділянки [PERSON] у приватну власність та видачі на підставі рішення вищевказаного державного акту не є безумовною підставою для спростування права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1077 га, розташовану на території с. Гатне, с/т «Енергія». Згідно з технічним звітом від вересня 2021 року щодо встановлення місцерозташування земельної ділянки [PERSON] на території с/т «Енергія» в с.\~Гатне Фастівського району Київської області ДУВП «Картографія» констатовано, що на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Гатненської сільської ради від 22 лютого 1997 року № 2/4 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 098158 площею 0,1077 га, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 425, а кадастровий номер вказаної земельної ділянки відсутній. Вказана земельна ділянка з південно-західної сторони має спільні межі з земельною ділянкою [PERSON] , з північної та східної сторони співпадає з межами с/т «Енергія», а з південної та східної сторони має спільні межі з земельною ділянкою [PERSON] . Водночас пунктом 8 цього звіту констатовано, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 площею 0,06 га частково сформована за рахунок площі земельної ділянки [PERSON] близько 0,044 га і 0,016 га за рахунок території загального користування та виходить за межі території с/т «Енергія». Згідно з висновком експерта від 28 січня 2021 року № 781/10/2021 судовий експерт встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 32481600:02:010:7000 площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, с/т Ратай» та перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 вересня 2020 року № 49, та земельна ділянка площею 0,1077 га, яка перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 15 квітня 1998 року і розташована за адресою: с. Гатне, с/т «Енергія», з межами, визначеними технічним звітом, складеним ДНВП «Картографія» частково накладаються в площині та утворюють пляму накладання, площею 0,04214 га (421,4 м2). Судовий експерт повідомлений про зміст частини 5 статті 106 ЦПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (статті 384, 385 КК України), про що зазначено у висновку та вказане посвідчене печаткою та підписом судового експерта Ігоря Свістунова, виконавця цього дослідження. Отже станом на 10 вересня 2020 року, тобто станом на час прийняття оспорюваного рішення Гатненської сільської ради про надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 площею 0,0600\~га, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, СТ «Ратай» частина вказаної ділянки була розміщена на території, яка вже належала на праві приватної власності позивачу. Відповідно до пункту 2 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 476 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку вихідними даними для проведення інвентаризації земель є: матеріали з Державного фонду документації із землеустрою; відомості з Державного земельного кадастру в паперовій та електронній (цифровій) формі, у тому числі Поземельної книги; книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; електронних документів, що містять відомості про результати робіт із землеустрою. Аналогічні положення містилися в Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 2012 року № 513, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 476, вказаної вище. Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (частини перша, друга, третя статті 116 ЗК України). Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно з частинами першою та другою статті 118 ЗК України Громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. До клопотання\~додається розроблена\~відповідно до\~Закону\~України\~«Про землеустрій»\~технічна документація\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості),\~що замовляється\~громадянином без\~надання дозволу\~на її\~розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Частинами шостою та сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).\~Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Матеріали справи містять копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , виконаного ФОП [PERSON] , серед матеріалів якого міститься акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, за змістом якого власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж ділянки не заявлено. Проте, в графі «Власники/користувачі суміжних земельних ділянок» не проставлені підписи таких осіб, прізвища власників суміжних земельних ділянок. Отже в процесі прийняття рішення щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки орган місцевого самоврядування на підставі вже проведеної інвентаризації земель мав виявити, що частина визначеної в проекті землеустрою земельної ділянки належить на праві приватної власності іншій особі, а саме [PERSON] , тобто встановити невідповідність розташування місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до пункту «а» частини другої статті 83 ЗК України земельні ділянки приватної власності не входять до земель, право власності на які належить територіальній громаді. Матеріали справи не містять доказів припинення права власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку, розташовану в с. Гатне, с/т «Енергія», відповідачкою таких доказів до суду також не надано, а отже рішення органу місцевого самоврядування про передання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, до якої входила частина належної на праві приватної власності іншій особі земельної ділянки, суперечить вимогам пункту 5 частини 116 ЗК України, а тому є таким, що прийняте з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню. Крім того, прийняття оспорюваного рішення органом місцевого самоврядування порушує право позивача на користування земельною ділянкою, належною йому на праві власності з огляду на накладання на неї частини іншої земельної ділянки, виділеної у приватну власність відповідачці. Разом з тим, суд враховує, що з мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується рішення Гатненської\~сільської ради\~Києво-Святошинського\~району Київської\~області від\~10\~вересня 2020\~року №\~49\~про передачу\~у приватну\~власність [PERSON] \~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 3222481600:02:010:7000,\~як таке,\~що порушує\~майнові права\~позивача та\~позивач вважав,\~що таке\~рішення підлягає\~скасуванню.\~Водночас,\~у прохальній\~частині позовної\~заяви позивач\~ставить вимогу\~про визнання оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування недійсним, при цьому, суд вважає, що некоректне з точки\~зору лінгвістики,\~формулювання вимог\~позову не\~може бути\~перешкодою для\~захисту порушеного\~права особи,\~яка звернулася\~до суду,\~оскільки надміру\~формалізований підхід\~щодо дослівного\~розуміння вимог\~позову,\~як реалізованого\~способу захисту,\~суперечить завданням\~цивільного судочинства,\~якими є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Оскільки оспорюване рішення органу місцевого самоврядування підлягає скасуванню, то підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000 та скасування рішення державного реєстратора Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області Пархомчук А. В. про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:7000. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved