Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Розглядуваною заявою позивач просив суд ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Наразі змінився майновий і сімейний стан позивача, що дає підстави для задоволення позову. На розгляд справи сторони та їх представники не з`явились, однак просили вирішити спір у їх відсутність. Власні позиції сторони підтримали. Позивач просив позов задовольнити й стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1\\6 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка просила позов відхилити. Сторони у справі є громадянами України, отримували коди платників податків, мають зареєстровані місця проживання, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір. Також сторони у справі є батьками [PERSON] [INFO] . Рішенням районного суду від 23 листопада 2020 року, у редакції постанови суду апеляційної інстанції від 27 квітня 2021 року, вирішено щомісячно стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15 вересня 2020 року. Позивач проживає разом з родичами в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області. Мати позивача є пенсіонером і має ряд захворювань. Платник аліментів з січня по серпень 2023 року отримав зарплати у розмірі 450 488, 48 гривень (середньомісячна 56 311,04) з яких сплачено аліментів 104 598, 65 гривень (середньомісячна 13 074, 83). Позивач просить зменшити такий розмір до 1\\6, тобто до середньомісячного розміру 9 385 гривень. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/10. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом матеріали, на переконання суду, свідчать про зміну майнового стану позивача. Обсяг отримуваних відповідачкою аліментів за попереднім судовим рішенням більш ніж достатній для забезпечення потреб дитини, а отже суд вважає, що такий розмір може бути зменшений у заявленому позивачем обсязі, що не призведе до обмеження необхідного та достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд погоджується з доводами представниці позивача про обов`язок обох батьків приймати участь у майновому забезпеченні дитини. Такі доводи ґрунтуються на законі, а отже при виділенні щомісячно батьками грошових коштів на утримання дитини у обсязі 9 тисяч гривень кожним, створить умови забезпечення дитини у більш ніж достатньому обсязі. При цьому, суд приймає до уваги максимальний розмір аліментів, який може бути стягнутий на дитину відповідного віку щомісячно у обсязі 28 330 гривень. Інші доводи позивача про наявність на утриманні матері не підтверджені будь-якими доказами і судом до уваги при прийнятті даного рішення не приймаються. Так, позивачем не наведено і судом не встановлено факту необхідності матері позивача у постійному догляді загалом і що здійснюється саме позивачем тощо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial