Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з внуком, в якому просила: зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивача [PERSON] з внуком [PERSON] ; визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком без присутності відповідача: забирати внука з навчального закладу кожного понеділка та середи в тому числі на одну годину раніше та приводити в помешкання матері до 20.00 години з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; надати можливість тимчасового перебування внука з позивачем за місцем проживання позивача [PERSON] з ночівлею кожної суботи з 11.00 год. до неділі до 20.00 год.; спільно з онуком відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів дитини по лінії батька з 12.00 год. по 20.00 год., незалежно від дня тижня; мати побачення з онуком у святкові та неробочі дні при можливості присутності інших осіб з числа родичів дитини по лінії батька, в тому числі за місцем їхнього проживання з 16.00 год. до 20.00 год.; мати побачення з внуком в закладі освіти під час проведення свят організованих педагогом або адміністрацією закладу; дозволити спілкування з внуком особисто засобами зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та внуком. В обґрунтування позову зазначає, що 30.08.2016 року між її сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу її син та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (внук позивача). Батько дитини є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] [ADDRESS] з 17.03.2022 р. і по теперішній час. Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] у лютому 2023 року стосунки між нею та колишньою невісткою різко змінилися. Відповідач почала чинити перешкоди в можливості спілкуватись їй з внуком. В усній формі заборонила підходити до дитини, розмовляти з ним, відвідувати в закладі дошкільної освіти, брати участь у навчально-виховному процесі. Крім цього, відповідач виключила всі засоби телефонного зв`язку та обмежила спілкування, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування. У телефонних переписках відповідач неодноразово вказувала, що внука ніколи позивач не побачить. Спілкування позивача та дитини є позитивним, оскільки від народження і до лютого місяця 2023 року дитина знаходилась в їхньому домі, вони разом гралися, вивчали пісні, вірші, влаштовували дозвілля. Привчали дитину до догляду за тваринами, що приносило йому велике задоволення. [PERSON] часто ділився своїми секретами, але остерігався, щоб мамі не говорити. Дитина завжди прагнула спілкування, була у них веселою, про що свідчить багато фото та відеоматеріалів, йому купували іграшки, книги, музичні інструменти, одяг. Позивач намагалася вирішити питання щодо участі у вихованні дитини в добровільному порядку, намагалася домовитись з відповідачем щодо визначення порядку спілкування з внуком, але безрезультатно, відповідач не йшла на будь який компроміс. У зв`язку з цим 24.03.23 року позивач вимушена була звернутись до Служби у справах дітей Бурштинської міської ради з заявою про усунення перешкод спілкування з внуком та отримала відповідь про необхідність звернення для вирішення даного питання до суду. Просить суд зобов`язати [PERSON] усунути їй перешкоди у спілкуванніз внуком та участі у його вихованні та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Службу у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області. 26.06.2023 року на адресу суду скеровано Рішення Служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 09/13-45/104 від 26.06.2023 року(а.с.49-50). 08.08.2023 р. на адресу суду скеровано рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради (а.с.57 зврт.) Ухвалою суду від 10.08.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.60). У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач, створюючи перешкоди позивачці у спілкуванні з внуком, позбавляє її права на догляд за онуком, прояв турботи до нього, участь у його житті та вихованні, вона чинить перешкоди у їх стосунках тим, що взагалі не надає дитину позивачці для спілкування та забороняє їм бачитись. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують її права на спілкування з онуком, хоча це спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку малолітнього [PERSON] , зважаючи на це просить позов задовольнити і визначити спосіб її участі у вихованні дитини, який визнано доцільним службою в справах дітей у своєму рішенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме: не заперечує щодо вільного спілкування позивача з [PERSON] шляхом телефонного та інших засобів зв`язку, не пов`язаних з особистим контактом, а також побачення в закладі освіти. З іншими позовними вимогами не погоджується. Пояснила, що надає дозвіл на спілкування сина з бабою лише у телефонному режимі за допомогою засобів зв`язку та у садочку в присутності вихователів. Не заперечує що позивач любить свого внука, разом з тим вважає, що позивач негативно впливає на її сина, оскільки, будучи на одинці з [PERSON] розпитує у нього про особисте життя відповідача, та фактично висловлює своє відношення щодо розлучення її та сина позивача, що на думку відповідача негативно впливає на поведінку [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області - В. Атаманюк, в судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає поряд з позивачем [PERSON] та була свідком того, як раніше позивач гуляла зі своїм онуком [PERSON] на вулиці. Знає, що позивач гарно відносилась до онука, а останній теж добре з нею спілкувався. Було видно, що позивач любить онука. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює у дитячому садочку психологом, де навчається онук позивача. З дитиною спілкувалась на групових заняттях, особисто з дитиною не розмовляла і не чула ніяких негативних розмов в сторону баби. Знає, що відповідач не спілкується з позивачем. [PERSON] приходить до [PERSON] в садочок, там його навідує, дитина підбігає до баби, радий її бачити Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює у дитячому садочку вихователем, де навчається онук позивача. Дитина завжди приходить до закладу охайною та чистою. Приводить дитину і забирає мама. [PERSON] є розумною та активною дитиною, видно, що з дитиною займаються. [PERSON] гарно реагує на бабу, коли вона приходить до нього в дошкільний виховний заклад. Спілкуються вони або в групі або на дитячому майданчику. [PERSON] чекає на бабусю, прагне спілкування, ніякого негативу свідок не бачить у їхньому спілкуванні. Вважає, що позивач не має негативного впливу на малолітню дитину. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює вихователем у дитячому садочку, де навчається онук позивача. [PERSON] є її вихованцем та відвідує її групу. Дитина розумна, розвинена, активна, проблем немає ніяких з хлопчиком. [PERSON] відвідує дитину в садочку, приходить на дитячий майданчик або в групу, внук її любить. У них гарні, дружні відносини. Вона завжди цікавиться успіхами дитини. Вважає, що спілкування дитини і бабусі позитивно впливає на дитину. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача, нічого поганого сказати в сторону позивача не може. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що підтверджується та визнається сторонами у справі в судовому засіданні, що між син позивача та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (внук позивача). Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] (відповідачем у справі) у лютому 2023 року, стосунки між позивачем - [PERSON] та відповідачем різко змінилися. Наразі малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом в ході розгляду справи, між позивачем, та відповідачем не досягнуто згоди з приводу участі бабусі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради (а.с.57 зврт.) визначено наступне: вважати за доцільне встановити такий графік спілкування [PERSON] з неповнолітнім онуком [PERSON] , [INFO] : - забирати онука з дошкільного закладу в помешкання матері до 20 год. 00 хв. з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; - надати можливість 1 раз на місяць забирати онука за місцем проживання [PERSON] , в тому числі з ночівлею з суботи 10 год. до неділі 20 год.; - мати побачення з онуком в дошкільному закладі освіти під час проведення святкових організованих вихователями або адміністрацією цього закладу; - дозволити спілкуватись з онуком засобами телефонного зв`язку, що передбачає безпосереднього фізичного спілкування. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши пояснення сторін у справі та показання свідків, суд приходить до висновку, що спір між сторонами пов`язаний фактично з наявністю непорозумінь в особистих відносинах між позивачем та відповідачем не пов`язаних з вихованням внука [PERSON] чи то наявністю негативного впливу позивача на малолітню дитину. Відповідач не надала жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що спілкування її сина з бабою [PERSON] негативно впливає чи вплине на розвиток дитини - [PERSON] . Та навпаки, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили наявність доброзичливих та добрих відносин між позивачем та її внуком [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи та наданих стороною позивача пояснень, судом встановлено, що позивач прагне приймати участь у вихованні свого онука, має бажання спілкуватися з ним. Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно приписів ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Частиною другою статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частиною першою та другою статті 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України). Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов особи про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст. 159 СК України). Згідно положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № [NUMBER]). При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, у тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з бабою. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, пункт 100). Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як було вище встановлено судом, Службою у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області до суду було надано Рішення від 13.07.23№167, в якому визначено способи спілкування позивача зі своїм внуком: -забирати онука з дошкільного закладу в помешкання матері до 20 год. 00 хв. з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; -надати можливість 1 раз на місяць забирати онука за місцем проживання [PERSON] , в тому числі з ночівлею з суботи 10 год. до неділі 20 год.; -мати побачення з онуком в дошкільному закладі освіти під час проведення святкових організованих вихователями або адміністрацією цього закладу; -дозволити спілкуватись з онуком засобами телефонного зв`язку, що передбачає безпосереднього фізичного спілкування. Вирішуючи спір по суті суд приходить до висновку, про наявність доброзичливих та добрих відносин між позивачем та її внуком, відсутність доказів, які б свідчили, що їх спілкування та участь баби у вихованні внука негативно впливає чи вплине на розвиток дитини, позивач прагне приймати участь у вихованні свого онука, має бажання спілкуватися з ним, та це відповідає інтересам дитини. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, можливість забирати внука з навчального закладу двічі на тиждень до 20.00 год., а також перебування внука кожні вихідні за місцем проживання позивача з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі, відповідно до рішення суду, буде надмірним, та може вплинути на права інших осіб, враховуючи наявність інших близьких родичів: матері, батька, які не проживають разом, інших діда, баби та інших близьких родичів визначених ст. 257 СК України, відомостей про яких сторонами суду не надано. Крім того, перебування внука в неділю до 20.00 год. за місцем проживання бабусі, враховуючи, що понеділок це учбовий день, а місце проживання позивача не є місцем постійного проживання малолітнього, може негативно вплинути на учбовий процес та можливий режим дня онука. Також, забирати внука з навчального закладу на годину раніше та до 20.00 год., на думку суду може негативно вплинути на режим дня та навчання малолітнього, зокрема в зимовий час - 20.00 вже є нічним часом. Що стосується позовних вимог щодо відвідування свят родичів по лінії батька малолітнього [PERSON] , в тому числі по місцю їх проживання, суд вважає, що дані вимоги не можуть бути задоволеними, оскільки позивачем не надано доказів для обґрунтування зазначених позовних вимог, не зазначено осіб, яких позивач відносить до родичів по лінії батька, місця їх проживання (країна, місто, адреса), які саме дні вони відносять до свят. Позивачем не обґрунтовано, як ці вимоги відносяться до права позивача на участь у вихованні та вільному спілкуванні з внуком. Тим більш, невизначене коло родичів та наявність невизначеної кількості свят, які можуть святкувати не зазначені позивачем особи, не дають можливості суду дійти до висновку про відповідність цих вимог інтересам малолітньої дитини. Таким чином, надаючи оцінку вимогам позивача у сукупності зі встановленими обставинами, враховуючи відносини між сторонами по справі, суд, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] та вважає за необхідне встановити позивачу [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON] , 12.10.2017 наступним чином: - необмежене спілкування з внуком особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та внуком; - мати побачення з внуком в закладі освіти під час проведення свят організованих педагогом або адміністрацією закладу; - забирати внука з навчального закладу кожної середи та приводити в помешкання матері до 17 години з 01 жовтня по 31 березня та до 19 години з 01 квітня до 30 вересня з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; - один раз на місяць забирати внука за місцем проживання позивача [PERSON] з ночівлею з суботи з 11.00 год. до неділі до 17.00 год. Зустрічі проводити враховуючи інтереси та бажання дитини. Суд вважає, що такий порядок та спосіб є достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримки зв`язків між родичами та буде відповідати першоосновам розвитку особистості малолітньої дитини, враховуючи їх вік, стан здоров`я, звички тощо, й не порушуватиме переважне право батьків дітей у їхньому вихованні. Тоді як запропонований позивачем графік, може призвести до порушення цього права. При встановленні означеного графіку суд зауважує, що у всякому випадку спілкування баби та внука у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дитини, порозумінні та взаємних поступках бабусі та матері. Є очевидним і той факт, що у випадку налагодження гармонійних стосунків між бабою та онуком спілкування між ними не повинно обмежуватися встановленим графіком, який застосовується як знаряддя захисту права позивача з урахуванням суттєвих обставин та згаданих особливостей спору. Крім того, при вирішенні позову, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини. За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків, що узгоджується висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17. Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач.Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18). З огляду на викладене, суд вважає що рішення у справі прийнято з дотриманням вимог ст. 13 ЦПК України, оскільки вимоги позивачем заявлено для реального відновлення порушеного права на спілкування з внуком та усунення перешкод для участі у його вихованні. Так, на час звернення позивача до суду та прийняття рішення у справі, внуку позивача - [PERSON] [INFO] , вже майже виповнилось 6 років, останній наразі відвідує дошкільний навчальний заклад. Тому, суд, враховуючи, що малолітній невдовзі може навчатись в іншому (не дошкільному) навчальному закладі, при винесенні рішення не використовує в резолютивній частині формулювання дошкільний заклад освіти, що на думкусуду відповідає вимогам вищенаведеної норми. Крім того, зазначення в резолютивній частині: телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, на думку суду, повністю відповідає позовній вимозі - спілкування, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та внуком, що в свою чергу відповідає вимогам ст. 13 ЦПК України.

Outcome: partial