Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.03.2023 року позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 25.07.2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» Кредитний договір 17142-07/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 18.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги за вищевказаним договором до відповідача в сумі 23 100 грн., з яких 10 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 600 грн сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 26.07.2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] укладено кредитний договір №3479709609/710971. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 19.04.2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги за вищевказаним договором до відповідача в сумі 16 000 грн., з яких 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договорами не виконала та не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, позивач прохав суд стягнути із [PERSON] на його користь: суму заборгованості за кредитним договором № 17142-07/2021 від 25.07.2021 року у розмірі 23 100 гривень, у тому числі 10 500 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12 600 грн. заборгованості за відсотками; суму заборгованості за кредитним договором № 3479709609/710971 від 26.07.2021 року в розмірі 16 000 гривень, у тому числі 4 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12 000 грн. заборгованості за відсотками; понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.03.2023 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 21.08.2023 року представник відповідача, адвокат Бердніченко О. П., подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що відповідачу не було надіслано копії кредитних договорів на номер мобільного телефону, як вказує позивач у позові. Крім цього, матеріали справи не містять доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісних кредиторів та доказів того, що новим кредитором було сплачено грошові кошти первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх. Вказала також, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні у матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору). Позивач надав розрахунки заборгованості, однак такі документи не є первинним документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Отже надані позивачем розрахункові документи не є належними доказами існування боргу. Таким чином, представник відповідача, адвокат Бердніченко О. П., прохала суд відмовити у задоволенні позову (а. с. 80-84). 28.08.2023 року представник позивача [PERSON] подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що укладаючи договори, позичальник засвідчив, що погоджується, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому представник позивача вказала, що для укладення вищевказаних договорів дані вносилися шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч. Щодо первинних документів бухгалтерського обліку та підтвердження перерахування кредитних коштів, зазначила, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, тому позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісних кредиторів з електронним запитом, в результаті чого отримано детальні розрахунки заборгованості та підтвердження перерахування коштів за укладеними кредитними договорами. Відповідач як власник карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може власноруч отримати виписки з рахунку на підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів за вищевказаними кредитними договорами. Крім цього, представник позивача вказала, що на підтвердження права вимоги стороною позивача надається платіжне доручення про оплату відступлення права вимоги згідно договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 року та платіжне доручення про оплату відступлення права вимоги згідно договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 року. Таким чином прохала суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 95-102). Представник позивача Мельник І. С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Бердніченко О. П., в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Позовні вимоги не визнала та прохала суд відмовити у їх задоволенні. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов на наступних висновків. Судом встановлено, що 25.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №17142-07/2021, відповідно до якого відповідачеві було надано фінансовий кредит в розмірі 10 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів під 365% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% (процентів) на добу (а. с. 7-11). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. №382/08 від 24.08.2023 року через сайт торговця zecredit.com.ua 25.07.2021 року була проведена успішна транзакція на суму 10500 грн. на номер карти [NUMBER] (а. с. 129). Відповідно до додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №17142-07/2021 орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 13 650,00 грн., з яких 10 500 грн. сума кредиту за договором; 3 150 грн. проценти за користування кредитом (а. с. 9). 18.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №18022022, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а. с. 11-15). Відповідно до платіжного доручення № 18101 від 22.02.2022 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було сплачено 1 404 518,58 грн. за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 року на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (а. с. 133). 26.07.2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №3479709609/710971, відповідно до якого відповідачу було надано фінансовий кредит у розмірі 4 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів під 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу (а. с. 21-22). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. №1693/06 від 27.06.2023 року через сайт торговця EUROGROSHI.COM.UA 26.07.2021 року була проведена успішна транзакція на суму 4000 грн. на номер карти [NUMBER] (а. с. 125). 19.04.2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №19042022-Є, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а. с. 24-29). Відповідно до платіжного доручення № 18199 від 22.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було сплачено 1 452 020,91 грн. за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 року на рахунок ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄКГ» (а. с. 134). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Судом встановлено, що в п. 7 «Реквізити та підписи Сторін» договору про надання фінансового кредиту №17142-07/2021 від 25.07.2021 року наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] [NUMBER] . В свою чергу в п. 7 «Реквізити та підписи Сторін» індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3479709609/710971 від 26.07.2021 року наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] R35791. Таким чином, спірні договори про надання фінансового кредиту укладено відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. Суд також звертає увагу на те, що реквізити, які містяться в п. п. 7 спірних договорів співпадають з реквізитами відповідача, які зазначені в позовній заяві, а тому можна дійти висновку, що під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідач надала усі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів позичальника для отримання грошових коштів (позики), зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, номер банківської картки для перерахування коштів. Даний факт стороною не спростовано. \~ Позивачем також надано додатки до вказаних вище договорів, які містять графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, які були підписані відповідачем аналогічним способом. Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №3479709609/710971 орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 7000 грн., з яких 4000 грн. сума кредиту за договором; 3 000 грн. проценти за користування кредитом (а. с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3479709609/710971 від 26.07.2021 року станом на 19.04.2022 року заборгованість відповідача становить 16000 грн., у тому числі: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн. сума заборгованості за відсотками (а. с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №17142-07/2021 від 25.07.2021 року станом на 18.02.2022 року, тобто на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача становить 23 100 грн., у тому числі: 10 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 600 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 16). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3479709609/710971 від 26.07.2021 року станом на 19.04.2022 року, тобто на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача становить 16 000 грн., у тому числі: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 30). З моменту отримання позивачем прав вимоги до відповідача за вищевказаними договорами, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. Проте суд не може погодитися із порядком нарахування та вказаним розміром заборгованості за відсотками за договорами фінансового кредиту №17142-07/2021 від 25.07.2021 року та №3479709609/710971 від 26.07.2021 року з огляду на наступне. Відповідно до п. п. 1.2 вищевказаних договорів фінансовий кредит надається на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Крім цього, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 визначено, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.\~ Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не може слугувати підставою для нарахування кредитором відсотків передбачених договором після настання прострочення умова договору про право банка нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (пункти 6.32. 6.36. постанови). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, поза межами строку дії договору, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість: за кредитним договором №17142-07/2021 від 25.07.2021 року у розмірі 13650 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 10 500 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 3150 грн. (виходячи з розрахунку 30 днів х 1% на добу від суми отриманого кредиту); за кредитним договором №3479709609/710971 від 26.07.2021 року у розмірі 7 000 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 4 000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 3 000 грн. (виходячи з розрахунку 30 днів х 2,5% на добу від суми отриманого кредиту). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при пред`явлені позову було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн. При цьому, позов задоволено частково (позовні вимоги задоволено на 52,81 % (20650*100/39100). За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на суму 1 417,42 грн. (2684 грн. х 52,81%).

Outcome: partial