Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

03.08.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Сбербанк» про розірвання договору, стягнення банківського вкладу, зобов`язання провести розрахунок та виплату процентів. В позовних вимогах позивач просить: розірвати договір №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування укладеного між сторонами; стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу за договором №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування в сумі 30 165,66 доларів США; зобов`язати відповідача провести розрахунок процентів за користування депозитом за договором №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування станом на день стягнення суми вкладу 30 165,66 доларів США та виплатити нараховані проценти позивачу. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 30.10.2018 року між сторонами був укладений Договір №2620/174/1074405 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування за умовами якого позивач внесла на рахунок грошові кошти в сумі 30 165,66 доларів США зі сплатою 2,25% річних. 19.02.2021 року Банк видав грошові кошти із рахунку на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] . Про зняття грошових коштів Банк повідомив позивача смс-повідомленням 19.02.2021 року. В цей же день позивач повідомила Банк про те, що вона не уповноважувала будь-яку особу на отримання грошових коштів. З [PERSON] вона не знайома. 24.02.2021 року та 23.07.2021 року позивач звернулась до Банку із заявою про повернення депозиту та розірвання договору. Однак відповідач відмовив у поверненні депозиту з посиланням на дотримання Банком умов договору при поверненні вкладу та порадив позивачу звернутись до правоохоронних органів. Позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та розпочате кримінальне провадження. Позивач зазначає, що Банк видав грошові кошти з депозитного рахунку позивача, не перевіривши належним чином особу якій було видано грошові кошти та не повідомлено Клієнта про таку операцію. Позивач вважає, що з боку відповідача відбулось розголошення банківської таємниці, що призвело до отримання грошових коштів сторонньою особою. 30.11.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначає представник, при зверненні до банківської установи [PERSON]., була проведена повна його ідентифікація, згідно з положеннями діючого законодавства, перевірено паспорт та довіреність. Ніяких ознак підробки паспорту чи довіреності встановлено не було. Позивача смс-повідомленням було повідомлено про реєстрацію довіреності. Після цього позивач не зверталась до банку з жодним повідомленням. 19.02.2021 року за заявою [PERSON] була видана сума вкладу в розмірі 30 578,41 доларів США з ощадного рахунку № [NUMBER] . 19.02.2021 року о 13:22:07 на номер телефону позивача було направлено повідомлення про проведення видаткової операції. І лише після цього позивач звернулась до Банку щодо надання пояснень по проведеній операції. Таким чином представник зазначає, що працівники Банку правомірно видали грошові кошти на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Щодо вимог про розірвання договору представник зазначив, що 23.07.2021 року на підставі особистого звернення позивача рахунок № [NUMBER] був закритий. З цього моменту припиняється і дія Договору №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Після закриття рахунку не потрібно укладати угоду про розірвання договору або вчиняти ще якісь додаткові дії. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, врахувавши процесуальні заяви сторін, вислухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 30.10.2018 року між АТ «Сбербанк» (правонаступником якого є АТ «МР Банк», далі - Банк) та [PERSON] (далі - Клієнт) був укладений Договір №2620/174/1074405 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування за умовами якого Клієнт перераховує з поточного рахунку № [NUMBER] у доларах США, відкритого в рамках Договору щодо банківського обслуговування, а Банк приймає на вкладний рахунок кошти (далі - Вклад) на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк». Згідно з п.2.1, 2.2 та 2.3 Договору, грошові кошти в сумі 30 165,66 доларів США були розміщені на рахунку № [NUMBER] зі сплатою 2,25% річних. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами. На виконання умов Договору, 30.10.2018 року на рахунок № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в сумі 30 165,66 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення. Представник Банку не заперечував зазначену обставину. З матеріалів справи, зокрема виписки по рахунку, вбачається, що 19.02.2021 року із рахунку № [NUMBER] [PERSON] були видані грошові кошти в сумі 30 578,41 долар США на підставі нотаріальної довіреності. З копії довіреності від 05.02.2021 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк О.А. та зареєстрована в реєстрі за №112 вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси, зокрема в АТ «Сбербанк» з усіх питань щодо розпорядження рахунками відкритими на її ім`я та депозитними вкладами. Як пояснила позивач, вона не уповноважувала [PERSON] на отримання грошових коштів, довіреність не підписувала. 23.02.2021 року [PERSON] звернулась до правоохоронних органів щодо неправомірного заволодіння грошовими коштами та 23.02.2021 року Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві було розпочате кримінальне провадження №12021100070000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Суду не було надано інформації щодо стану кримінального провадження на даний час. Так як позивач зазначала, що вона не підписувала довіреність від 05.02.2021 року на підставі якої були видані кошти з її рахунку, ухвалою суду від 20.01.2022 року було призначено почеркознавчу експертизу за клопотанням позивача. Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6131/6132/23-32 від 15.06.2023 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] , [INFO] у довіреності від 05.02.2021 на ім`я [PERSON] , посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк Олесею Анатоліївною та зареєстрованій в реєстрі за №112, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. На підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Частинами першою, другою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір є різновидом правочину. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч.3 ст.1058 ЦК України). У частині першій статті 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч.2 ст.1060 ЦК України). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16 зроблено правовий висновок про те, що договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Верховний Суд України вказав, що при розгляді цієї справи суди дійшли помилкового висновку щодо спричинення шкоди діями працівника банку вкладнику, адже з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином. Вкладник має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів згідно умов укладеного договору та застосуванням наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором. У справі «Золотас проти Греції» (Zolotas v. Greece) (№ 2) від 29 січня 2013 року Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує її на власну користь, банк повинен повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція) і є одним з основоположних елементів правової держави («Неждет Сахін і Періхан Шахін проти Туреччини» (NejdetSahin and PerihanSahin v. Turkey), № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції). Цей же принцип закріплено у статті 41 Конституції України. У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 308/6023/15-ц (провадження № 61-4447сво18) зроблено висновок про те, що зобов`язання з відшкодування шкоди, як правило, може мати місце лише за відсутності договірних правовідносин. Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх. Позивач має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу, нарахованих процентів згідно умовами договору та застосування наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором. Такі висновки узгоджуються з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16, від якого Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 року, справа №662/397/15 не відступала. Велика палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 року, справа №662/397/15 зробила висновок, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх. 23.07.2021 року [PERSON] подала до відповідача заяву про розірвання договору №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування та повернення вкладу в сумі 30 578,41 доларів США за вказаним договором. Як повідомив представник відповідача, в цей же день був закритий рахунок № [NUMBER] , що відкритий на підставі Договору №2620/174/1074405 від 30.10.2018 про відкриття вкладного рахунку (вклад « Ощадний ») в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Вказана обставина стороною позивача не спростована. Стаття 1075 ЦК України визначає, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (ч.3 ст.1075 ЦК України). Таким чином, оскільки Договір №2620/174/1074405 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування розірвано 23.07.2021 року, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині його розірвання. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач не надавала розпорядження від свого імені отримати суму вкладу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вклад в розмірі 30 165,66 доларів США та зобов`язати Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» провести розрахунок процентів за користування депозитом за Договором №2620/174/1074405 про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 30.10.2018 до 22.07.2021 року (дата звернення позивача із заявою про розірвання договору) включно та виплатити [PERSON] нараховані суми процентів. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial