Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Суть справи. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 97 343,16 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 184 389,36 грн, а також стягнення судових витрат. Рух справи. 12.06.2023 визначено головуючого суддю. 15.06.2023 відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначено на 13.07.2023. 13.07.2023 розгляд справи відкладено, у зв`язку з не явкою представника відповідача на 28.08.2023. 28.08.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача на 18.09.2023. 28.09.2023 ухвалено заочне рішення. Доводи учасників справи В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутніості, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, представником позивача подано клопотання про долучення доказів понесення ним судових витрат на правову допомогу адвоката, а також клопотання про надання позивачу строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України для подання додаткових доказів понесення судових витрат і відповідно вирішення питання про розподіл судових витрат, шляхом прийняття додаткового рішення суду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Відповідач неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, зокрема через необхідність ознайомитися з матеріалами судового провадження (28.08.2023), а також у зв`язку з тим, що договір про правову допомогу був укладений за два дні до судового розгляду (26.09.2023), який був призначений на 28.09.2023, що унеможливлює подання відзиву та відповідних доказів. Аналізуючи доводи відповідача щодо відкладення судових засідань, суд вважає дії відповідача направленими на невиправдану тяганину розгляду справи, зважаючи на те, що відповідач пропустив строк для подачі відзиву встановлений ухвалою суду і дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача, а також ухвалення за згодою представника позивача заочного рішення. Встановлені судом обставини 30.01.2019 позивача було прийнято на посаду заступника директора з інфраструктури та розвитку Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». 30.10.2019 позивача було переведено на посаду першого заступника директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». 06.02.2020 позивача було переведено на посаду головного інженера Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». 15.02.2021 Міністерством оборони України було прийнято наказ № 43 «Про створення державного підприємства «Автобаза» шляхом виділу зі складу Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». Вказаним наказом було створено Державне підприємство «Автобаза» шляхом його виділу зі складу Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» до якого, на підставі розподільчого балансу та акту приймання-передачі, було передано частину майна, прав та зобов`язань Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». Окрім іншого, актом приймання-передачі Державне підприємство Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» передало, а Державне підприємство «Автобаза» прийняло, обов`язок щодо сплати позивачу компенсації за невикористану відпустку в кількості 81 календарний день. 06.09.2021 позивача, за його заявою, було звільнено з посади головного інженера Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. 07.09.2021 позивача було прийнято на посаду головного інженера Державного підприємства «Автобаза» в порядку переведення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». При переведенні за позивачем було збережено невикористану відпустку в кількості 81 календарний день. 03.11.2021 Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження № 1448-р, яким передано цілісний майновий комплекс Державне підприємство «Автобаза» із сфери управління Міністерства оборони України до сфери управління Управління справами Апарату Верховної Ради України. 06.12.2021 позивача було звільнено з посади головного інженера Державного підприємства «Автобаза» на підставі наказу № 17. В подальшому Державне підприємство «Автобаза» було перейменоване у Державне підприємство «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України». Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким суд керувався. Як вбачається період часу з 30.09.2019 по 06.09.2021 позивач перебував у трудових відносинах із Державним підприємством Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва», обіймаючи посади заступника директора з інфраструктури та розвитку, першого заступника директора та головного інженера. 06.09.2021 позивач, звільнився з Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» шляхом переведення на посаду головного інженера Державного підприємства «Автобаза» з 07.09.2021. Таким чином, трудові відносини між позивачем та Державним підприємством Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» припинилися 06.09.2021. При цьому, з 07.09.2021 відповідні трудові відносини виникли між позивачем та Державним підприємством «Автобаза», яке відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було створено 19.08.2021, у результаті реорганізації Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» шляхом виділу. В свою чергу, у результаті виділу, до Державного підприємства «Автобаза» перейшла частина майна, прав та обов`язків Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва», включаючи 81 календарний день невикористаної позивачем відпустки за час роботи на Державному підприємстві Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва». Відповідно до ч. 1 ст. 81 КЗпП України, у редакції закону, що діяла на день виникнення вказаних правовідносин, за бажанням працівників, переведених на роботу з одного підприємства, установи, організації на інше підприємство, в установу, організацію, які не використали за попереднім місцем роботи повністю або частково щорічну основну відпустку і не одержали за неї грошової компенсації, щорічна відпустка повної тривалості надається до настання шестимісячного терміну безперервної роботи після переведення. 06.12.2021 між Державним підприємством «Автобаза» та позивачем були припиненні трудові правовідносини, у зв`язку із звільненням останнього із займаної посади головного інженера. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З огляду на те, що за період роботи на посаді головного інженера Державного підприємства «Автобаза», позивач не використав належні йому 81 календарний день відпустки, що була передана від Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва», вбачається, що на виконання вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні позивача, Державне підприємство «Автобаза» було зобов`язане виплатити йому грошову компенсацію за цей 81 календарний день невикористаної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку визначається у порядку, встановленому пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі за текстом - Порядок № 100). Так Порядок № 100 встановлює, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Як вже зазначалося, позивач пропрацював на посаді головного інженера ДП «Автобаза» з 07.09.2021 до 06.12.2021. Відповідно до довідки від 31.10.2022 № 0000-000016, виданої позивачу відповідачем, вбачається, що для обрахунку середнього заробітку, з метою визначення розміру належної позивачу компенсації невикористаної відпустки при звільненні, необхідно використовувати виплати за жовтень та листопад 2021 року. Так, у жовтні та листопаді 2021 року виплати позивачу становили по 25838 грн. відповідно за кожний місяць. При цьому, у жовтні-листопаді 2021 року сукупно було 43 робочі дні. Отже, розмір середнього заробітку за 81 календарний день невикористаної позивачем відпустки становить 97 343,16 грн. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують виконання відповідачем, своїм зобов`язань щодо виплати позивачу 97343 грн. 16 коп. компенсації за невикористану відпустку, у день його звільнення - 06.12.2021, що вказує на порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України. В свою чергу відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на роботодавця обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку, у роботодавця наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, також визначається у порядку, визначеному п. 2 Порядку № 100. Аналогічно розрахунку середнього заробітку, з метою визначення розміру компенсації за невикористану позивачем відпустку, для визначення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку із позивачем необхідно брати виплати у жовтні-листопаді 2021 року. Так, середній денний заробіток позивача за жовтень-листопад 2021 року становив 1201 грн. 77 коп. Слід зазначити, що станом на день звільнення та до 01.07.2022 ст. 117 КЗпП України обмежувала строк нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні днем проведення всіх належних працівнику виплат. Водночас, 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Вказаним законом були внесені зміни до ст. 117 КЗпП України та встановлено, що строк нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обмежується шестимісячним строком. У зв`язку із цим суд погоджується із розрахунком позивача, визначеним у позовній заяві щодо періоду, за який має нараховуватися середній заробіток за неповний розрахунок при звільненні. Цей період становить 157 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який відповідач зобов`язаний сплатити позивачу становить 184389 грн.36 коп. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved