Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

26 липня 2023 року позивач [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до досягнення дитини повноліття. З позовної заяви вбачається, що 10.09.2021 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . 01.06.2023 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Батько дитини проживає окремо, у забезпеченні необхідних умов для доньки не допомагає. Матеріальної допомоги не надає, тим самим ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Оскільки, добровільно про сплату аліментів їм домовитися не вдалося, позивач змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] , до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим належним чином, про дату та час судового засідання до суду не з`явився, причини неявки суду невідомі. Однак, надавав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення аліментів з моменту подання позовної заяви з 26 липня 2023 року, а не з жовтня 2022 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього\~Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в м. Кривий Ріг та її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.14). Позивачка звернулась до суду 26 липня 2023 з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2022 року. Згідно витягу Криворізької територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.6,15). Факт проживання дитини разом з матір`ю не заперечувався сторонами. Так, на підтвердження своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не відмовляється від свого обов`язку по фінансовій підтримці своєї дитини. Вказує на те, що він позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів з моменту подання позовної заяви з 26 липня 2023 року, а не з жовтня 2022 року. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до норм\~СК України\~(ст.ст. 150, 180) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою, має доходи від трудової діяльності але не має інших осіб на утриманні. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ч.1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності\~приписів ч.\~1\~ст.\~182\~СК України\~при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судовим розглядом встановлено, та відповідачем не спростовано, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання своєї малолітньої дитини не надає, крім того, останній є особою працездатного віку, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову, а ч. 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] просить стягувати аліменти з жовтня 2022 року і до моменту досягнення дитиною повноліття. З вищевказаним позовом позивач звернулася до суду 26 липня 2023 року. Однак, суд зауважує, що відповідних доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з жовтня 2022 року та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, стороною позивачки суду не представлено. Інших зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] не має. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з жовтня 2022 року слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю цих вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. У порядку п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial