Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом з приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради 05.02.1998, згідно з розпорядженням 290-р, зареєстрованим у Волинському обласному БТІ 10.02.1998 за № 7662 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18.03.2003 [PERSON] продав належну йому частину вказаної квартири своїй матері [PERSON] . Таким чином, після укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] належала частка квартири [ADDRESS] , [PERSON] частки та [PERSON] частки. 12.04.2012 [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі частку квартири [ADDRESS] заповів позивачу. 12.04.2012 [PERSON] також склала заповіт, яким все належне їй майно, в тому числі1/2 частку квартири [ADDRESS] заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] помер, а [INFO] померла [PERSON] [INFO] помер батько [PERSON] . Таким чином, він є спадкоємцем за заповітом після смерті брата [PERSON] та матері [PERSON] та спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . З метою прийняття спадщини, він звернувся до нотаріуса з відповідними заявами. Однак йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій в зв`язку з накладення арешту на спадкове майно. Арешт було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника АА675240 від 11.08.2006 державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Луцьку Войдюка Р.В. Виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] здійснювалося до запровадження комп`ютерних баз даних, а строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, тому неможливо встановити чи було вказане вище виконавче провадження фактично виконане, що унеможливлює зняття арешту виконавчою службою. Крім того, на виконанні у Першому відділі ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження № 48566246 з примусового виконання виконавчого листа від 21.08.2015 № 161/4869/15ц Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» 15769, 93 грн. Виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 18.07.2023 позивачем повністю погашено заборгованість по виконавчому провадженню № 48566246, а також виконавчий збір. У зв`язку з чим 07.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48566246 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 15.08.2023 він звернувся до відповідача із вимогою скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника АА675240 від 11.08.2006 державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Луцьку Войдюка Р.В. Листом від 29.08.2023 № 98847 відповідачем було повідомлено про неможливість зняття арешту з майна та рекомендовано звернутися до суду. Разом з тим, повідомлено, що у них на виконанні не перебувають відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] . Зазначає, що обтяження № 3614886 у вигляді арешту майна [PERSON] , об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника АА675240 від 11.08.2006 державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Луцьку Войдюка Р.В., перешкоджає йому у реалізації його спадкових прав. Посилаючись на вищевикладене, позивач, просить суд, зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , накладений про арешт майна боржника АА675240 від 11.08.2006, Державний виконавець Войдюка Р.В., Державна виконавча служба у м. Луцьку, реєстраційний номер обтяження: 3614886. Ухвалою судді від 30.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом з приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради 05.02.1998, згідно з розпорядженням 290-р, зареєстрованим у Волинському обласному БТІ 10.02.1998 за № 7662 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18.03.2003 [PERSON] продав належну йому частину вказаної квартири своїй матері [PERSON] , що вбачається з договору купівлі-продажу від 18.03.2003 (а.с.19-20). 12.04.2012 [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі частку квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] , [PERSON] також склала заповіт, яким все належне їй майно, в тому числі1/2 частку квартири [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 25-26, 27-28). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , а [INFO] померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що випливає з свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 29, 30, 31). Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно, а саме квартири [ADDRESS] . Маючи намір успадкувати квартиру, яка залишилася після смерті брата та батьків, позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з арештом, який накладений на спадкове майно. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта № 343725705 від 09.08.2023, вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт, відповідно до постанови про арешт майна боржника АА675240 від 11.08.2006 державний виконавець Державної виконавчої служби у м. Луцьку Войдюк Р.В. Згідно із ч. 1 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Підставою подання позову є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст.317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218, частини 5 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , спадкодавець [PERSON] набув права на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] , перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував після смерті свого брата та стало підставою для відмови нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 12.12.2018 року по справі № 399/142/16-ц, у якій також зазначено, що якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] припинилося внаслідок їх смерті, з вказаних підстав [PERSON] , як спадкоємець, що прийняв спадщину, звернувся до суду з даним позовом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьев проти України» від 05.04.2005 року (№ 38722/02, п. 75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст. 13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Відтак, інший спосіб захисту та реалізації спадкових прав, ніж зняття арешту з усього (рухомого та нерухомого) майна відсутній, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку є таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні та таким, що не суперечить закону. Слід також зауважити, що позивач [PERSON] не є боржником у виконавчому провадженні, являється спадкоємцем померлого, а тому вимоги про зняття арешту, саме в межах позовного провадження, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18. З урахуванням викладеного та враховуючи, що наявність обтяження перешкоджає позивачу [PERSON] в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд дійшов висновку про задоволення позову. 321, 391, 1218, 1268 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

Outcome: approved