Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі та з 13.09.2004 року відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань № 1». Адміністрація відповідача вчиняє на його адресу умисний тиск та катування у вигляді нелюдського поводження, які свідомо принижують його гідність людини та чоловічу честь. Дії, що порушують його права, тривають протягом тривалого часу та повторюються майже постійно (навіть у цей час). Позивач переконаний, що це помста з боку представників установи за спроби вимагати захисту своїх конституційних та конвенційних прав. Відбування покарання супроводжується катуванням протягом тривалого періоду часу. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року справа № 120/10345/22 визнано незаконним та скасовано рішення дисциплінарної комісії Державної установи «Вінницької установи виконання покарань (№1)» № 114 від 22.07.2022 року в частині адміністративного стягнення у вигляді догани застосованої до [PERSON] . Судом було встановлено: «суд констатує, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних мотивів його притягнення та за яке саме порушення притягнуто позивача до відповідальності. При цьому, під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні мотивів, якими керувалися при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності тих чи інших обставин, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, детального опису порушень. Однак, оскаржуване рішення не містить детальної мотивації із якої виходила комісія при його прийнятті». Такими діями відповідачем було завдано [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінює в 100\~000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу. 12.06.2023\~року на\~адресу суду\~надійшов \~відзив на\~позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого державна установа «Вінницька установа виконання покарань №1» вважає даний позов необґрунтованим та безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Позивач повинен довести факт наявності душевних страждань, приниження його честі та гідності, ділової репутації які завдали йому моральної шкоди, обґрунтувати її розмір, та довести наявність причинного зв`язку між психологічними стражданнями позивача та діями або бездіяльністю відповідача. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначаючи про посягання на його духовне нематеріальне благо, на його позитивну репутацію, приниження його самооцінки, моральних та інших соціальних якостей внаслідок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позивач не надає жодного доказу на існування позитивної репутації в установі (позитивна характеристика, наявність заохочень, подяк та інше), не зазначає як саме дії адміністрації установи по притягненню його до дисциплінарної відповідальності вплинули на його самооцінку, не зазначає на які саме моральні та інші соціальні якості негативно вплинули. Також, позивач не наводить жодного доказу моральних страждань внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності та не надає доказів причинного зв`язку таких моральних страждань із діями відповідача. Також позивачем не обґрунтовано розмір заявленої моральної немайнової шкоди. 21.06.2023 року на адресу суд надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідач вважає, що оскільки останній оцінює [PERSON] негативно, притягував раніше його до дисциплінарної відповідальності, поміщав його в карцер - то у позивача занижені душевні блага, він недостойний честі та гідності до своєї особи та не здатний переживати душевні страждання. Проте, така оцінка відповідача є суб`єктивною, упередженою та зверхньою. Також, нічим не підкріпленою, до суду не було надано жодного доказу окрім образ в бік [PERSON] . Відповідач не заперечує факт протиправного рішення, оскільки судом уже було встановлено таке порушення, а саме рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року справа № 120/10345/22. Натомість відповідач вказує, що відсутній матеріальний доказ душевних страждань [PERSON] , проте ним не доводиться, а яким письмовим доказом можливо підтвердити душевні страждання особи щодо якої владним органом вчинялись протиправні дії. Особа, яка відбуває покарання має такі ж права як інші. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року, справа № 120/10345/22 адміністративний позов [PERSON] до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1) задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення дисциплінарної комісії Державної установи «Вінницької установи виконання покарань (№1) № 114 від 22.07.2022 року в частині адміністративного стягнення у вигляді догани застосованої до [PERSON] (а.с.6-9). Так, відповідно до ч. ч. 4, 5ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Стаття 19 Конституції України декларує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності з вимогами ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За відсутності підстав для застосування ч. 1ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За змістом ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статті1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. І довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст. 1173,1174 ЦК України. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 червня 2022 року у справі № 570/2918/20 (провадження № 61-9091 св 21). У даній справі встановлено, що 22.07.2022 року дисциплінарною комісією ДУ «Вінницька установа виконання покарань» прийнято рішення № 114 про доцільність застосування до засудженого до довічного позбавлення волі [PERSON] дисциплінарного покарання у вигляді оголошення догани. Зазначене рішення скасовано судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди. У той же час, визначений позивачем розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості, адже не є розумним задоволенням потреб [PERSON] , а призводить до його безпідставного збагачення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 1000 грн. Суд дійшов таких висновків з урахуванням обсягу заподіяної [PERSON] шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із застосуванням до нього дисциплінарного покарання у вигляді оголошення догани, конкретних обставин цієї справи, з огляду на засади розумності та справедливості. Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 591/387/21 зробив висновок, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі, а тому кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. За таких обставин, оскільки в даному випадку завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню державою, завдану [PERSON] моральну шкоду слід стягнути з Державного бюджету України. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial