Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

23.08.2023 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», в якому просять визнати неправомірними дії відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивачів по 5000 грн. кожному моральної шкоди. Обґрунтовано позов тим, що позивачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг, які надає Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» з централізованого опалення, гарячої води на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На правовідносини між позивачами та відповідачем поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». 20 травня 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до квартири [ADDRESS] . Припинення надання позивачам послуги з постачання гарячої води було здійснено відповідачем з підстав, не передбачених договором, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Цивільним кодексом України. Через припинення відповідачем постачання гарячої води позивачам завдано моральної шкоди, оскільки вони були змушені внести корективи у своє повсякденне життя та вживати додаткових зусиль для його влаштування, що завдало душевних страждань, які вони зазнали у зв`язку з незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень. Ускладнювало ситуацію відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, у зв`язку з чим моральну шкоду позивачі оцінюють у 5000 грн. кожному. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 11.09.2023 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» подало відзив на позов, в якому просить відмовити позивачам в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позивачами не надано жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, наявність моральної шкоди позивачі пов`язують з необхідністю внести корективи в повсякденне життя та вжиттям додаткових зусиль для його влаштування, однак такі не є моральною шкодою в розумінні статті 23 Цивільного кодексу України. Доказів на підтвердження факту душевних страждань, їх ступеню та глибини до матеріалів справи не надано. Позивачами не наведено обставин, що тягнуть за собою вимушені зміни в житті, тобто такі, за яких особа не має можливості реалізувати свої звички та бажання, інтереси та плани на майбутнє, які позбавляють можливості займатися улюбленою справою, реалізувати свої бажання, що призводять до значних втрат та обмежень. Також, позивачами не надано розрахунку завданої шкоди. Відповідь на відзив позивачі не подали. Позивачі у судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, вказавши, що позов підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 1289 від 27.03.2023 (а.с. 15) та є споживачами послуг, які надає їм Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго». До 01 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надавало позивачам послуги на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Договір). У травні 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі, і до квартири [ADDRESS] . Вказаний факт є загальновідомим для мешканців м. Чернігова та не потребує доведення. Відповідно до пункту 1 Договору виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву холодної води, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з пунктом 2 Договору суб`єктами користування послугами є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї. Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями (пункт 7 Договору). Відповідно до підпункту 1 пункту 16 Договору споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору. Підпунктами 1, 18 пункту 19 Договору встановлено, що виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і цього договору. Виконавець несе відповідальність, крім іншого, у разі порушення прав споживачів згідно із законодавством та порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством (підпункти 3, 4 пункту 21 Договору). За пунктом 30 Договору сторони звільняються від відповідальності згідно з цим договором у разі настання дії непереборної сили (дії надзвичайних ситуацій техногенного, природного або екологічного характеру), яка унеможливлює надання відповідної послуги згідно з умовами договору. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). В свою чергу, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством (пункти 1, 6 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). Також, згідно із частинами першою, третьою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Нормами частин другої, четвертої статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, припинення надання позивачам послуги з постачання гарячої води здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договором, а тому право позивачів, як споживачів послуг, які надає відповідач, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушено, що дає також право на відшкодування моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору . Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Таким чином, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що позивачі внаслідок неправомірних дій відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води у 2021 році та порушення їх прав понесли моральні страждання і мають право на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в організації життя, тому

Outcome: partial