Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного Товариства «СЕНС Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олег Валерійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що у липні місяці 2023 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №67401887 від 05.11.2021, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області - Мехедом О.В., за заявою представника Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», правонаступником усіх прав та зобов`язань якого, згідно статуту є Акціонерне Товариство «СЕНС Банк». Зі змісту постанови позивачу стало відомо, що вищевказане виконавче провадження стосується стягнення суми боргу на підставі виконавчого напису №7643 виданого 21.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.. В подальшому, із автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач отримав доступ до матеріалів вищевказаного виконавчого провадження, з яких йому стало відомо, що 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №7643 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором № 500840384 від 24.09.2020 року, укладеним ним із Акціонерним товариством «Альфа Банк». Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 76299,55 грн.. Позивач вважає виконавчий напис виданий 21.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №7643, незаконним і таким, що не підлягає виконанню з огляду на викладені нижче обставини і правові підстави: 1) Позивач не укладав із Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», Кредитний договір № 500840384 від 24.09.2020 року, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис; 2) Позивач ніколи не отримував письмових повідомлень від АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідача відомостей про правонаступництво права грошової вимоги; 3) \~ \~ \~ \~Позивач не\~отримував від\~АТ «АЛЬФА-БАНК»,\~відповідача і\~нотаріуса вимоги\~з приводу\~заборгованості,\~яка утворилася\~за нібито\~укладеним Кредитним\~договором №500840384\~від 24.09.2020\~року;\~4)\~Нотаріус порушив\~вимоги ст.ст.\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~глави 16\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~МЮУ від\~22.02.2012р.\~за №\~296/5\~(далі\~-\~Порядок)\~та Переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~па підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.06.1999р.\~№ 1172\~(далі\~-\~Перелік),\~а саме\~не переконався\~у безспірності\~заборгованості боржника\~перед стягувачем.\~5)\~Постанова КМУ\~№ 662\~від 26.11.2014\~року,\~якою вносилися\~зміни до\~Переліку документів,\~що передбачали\~можливість вчинення\~нотаріусами виконавчих\~написів на\~кредитних договорах,\~не посвідчених\~нотаріально,\~втратила чинність\~(у\~частині)\~22.02.2017\~року з\~набранням законної\~сили постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~у справі\~№ 826/20084/14.\~Відтак,\~вчиняючи 21.09.2021\~року оспорюваний\~виконавчий напис,\~приватний нотаріус\~Сазонова О.М.\~неправомірно керувалася\~пунктом 2\~Переліку документів\~у редакції\~постанови КМУ\~№662\~від 26.11.2014,\~яка на\~той час\~уже була\~нечинною згідно\~з постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі №\~826/20084/14,\~резолютивна частина\~якої була\~опублікована в\~інформаційному бюлетені\~«Офіційний вісник\~України» від\~21\~березня 2017\~року №\~23. Отже, сторона позивача вважає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На виконання оскаржуваного виконавчого напису, згідно з постановою про арешт коштів боржника від 29.06.2023 року, виданою приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. у ВП №67401887, на грошові кошти боржника, накладено арешт. Таким чином, 03.07.2023 року із рахунку позивача, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. стягнуто 5112,24 грн., що підтверджується платіжною інструкцією: 23276РВNKI005cf0002 від 03.07.2023 року. Сторона позивача вважає, що стягнення вищевказаної суми грошових коштів з позивача на рахунок відповідача було безпідставним, а тому підлягають поверненню. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає - 7684 грн., з яких: судовий збір за подання позовної заяви (2 позовні вимоги) 2147,20 грн.; судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 536,80 грн.; витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн.. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., що зареєстрований у реєстрі за №7643, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», код ЄДРПОУ: 23494714, заборгованості за кредитним договором № 500840384 від 24.09.2020 року у розмірі 76299,55 грн.. Стягнути з Акціонерного Товариства «СЕНС Банк» на користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 5112,24 грн.. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів, задоволено. 11.08.2023 року від представника Акціонерного Товариства «СЕНС Банк» до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. У разі задоволення позовних вимог повністю або частково просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір. 24.08.2023 року від представника позивача до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду, відповідно до наданих доказів. На підтвердження витрат подав документи: копію угоди про надання правової допомоги б/н від 13.07.2023 року, копію додаткової угоди про надання правової допомоги б/н від 13.07.2023 року, опис робіт, копію акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 24.08.2023 року, копію рахунку, копію довідки про відкриття рахунку. Позивач та представник позивача адвокат Оніщук В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, просить розгляд справи провести без участі сторони позивача. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник відповідача Акціонерного Товариства «СЕНС Банк» в судове засідання не з`явився, у відзиві просить проводити судовий розгляд за відсутності представника відповідача, відмовити позивачу у задоволенні позову, у разі задоволення позовних вимог повністю або частково просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу або зменшити їх розмір. Відзив на позовну заяву подано 11.08.2023 року. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. ВП №67401887 від 05.11.2021 року, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №7643 виданого 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 76299 грн. 55 коп. (а.с. 5). Крім цього, зазначеним приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.06.2023 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №7643 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , заборгованості за кредитним договором №500840384 від 24.09.2020 року, укладеним ним із Акціонерним Товариством «Альфа-Банк». Строк платежу за кредитним договором №500840384 від 24.09.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2021 року по 04.08.2021 року. Сума заборгованості складає 76299,55 грн. (а.с.10). Акціонерне Товариство «СЕНС Банк» є правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», згідно статуту Акціонерного Товариства «СЕНС Банк» (нова редакція) від 12.08.2022 року (а.с. 14). Виписка з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором №500840384 від 24.09.2020 сформована 31.07.2023 року не містить строк погашення заборгованості, містить відмітки стягувача про непогашення заборгованості (а.с. 52-54, 55-58). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України,нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України\~\~22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат»та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами " (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року (в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано та не наведено. Отже, оскільки, судом не встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: "укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п. п. 93-95 постанови від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного у вищевказаній постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості взагалі існувала, а якщо так, то була саме такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Також суд враховує, що у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладеного у сукупності, позовна вимога про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до платіжної інструкції 23276РВNKI005cf0002 від 03.07.2023 року із рахунку [PERSON] стягнуто 5112,24 грн., призначення платежу стягнення за ВП №67401887 з виконання виконавчого документу : виконавчий напис №7643 виданий 21.09.2021 (а.с.16). Таким чином, суд приходить до висновку, що з позивача на рахунок відповідача стягнуто 5112,24 грн., які підлягають поверненню як безпідставно набуті кошти. Скасування заходів забезпечення позову передбачено ст. 158 ЦПК України. Відповідно до частини першої зазначеної статті суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Тому, після набрання чинності даним рішенням суду необхідно скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2023 року по справі №384/486/23 №пр.2-з/384/9/2023 у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67401887 від 05.11.2021, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., зареєстрованого в реєстрі за №7643, про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне Товариство «СЕНС Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м.Київ, 03150) на загальну суму 76299,55 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеда О.В. (ВП №67401887). Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду, відповідно до наданих доказів, витрати на оплату правничої допомоги у сумі 5000 грн.. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: угоди про надання правової допомоги від 13.07.2023 року, укладеної між адвокатом Оніщуком В.І. та позивачем; додаткової угоди до угоди про надання правової допомоги від 13.07.2023 року, умовами якої передбачено, що вартість правової допомоги становить 5000 грн.; опису робіт та послуг, виконаних адвокатом у рамках надання правничої допомоги по даній цивільній справі; акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 24.08.2023 року; рахунку № 1/486/23 від 24.08.2023 року на суму 5000 грн. Відповідач у справі у відзиві на позов просить у разі задоволення позовних вимог повністю або частково відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір. Суд приходить до висновку, що прохання відповідача про відмову у стягненні витрат на правову допомогу або зменшення їх розміру на правничу допомогу спростовується матеріалами справи, а тому не підлягає задоволенню. Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30 січня 2023 року № 910/7032/17). Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з Акціонерного Товариства «СЕНС Банк» на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Як вбачається з наданих квитанцій, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. та при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., що підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved