Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Заступник керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави - в особі Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 29789,86 грн шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов обґрунтований тим, що вироком Богородчанського районного суду від 10 квітня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1\~ст.122 КК України\~та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили 10 травня 2023 року. Внаслідок протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Згідно з листом №2307 від 22 грудня 2022 року фактичні витрати на стаціонарне лікування [PERSON] у відділенні торакальної хірургії за 14 днів склали 29789,86 грн. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження цивільний позов про стягнення витрат на лікування потерпілого до [PERSON] не заявлявся, останнім кошти добровільно не відшкодовано. Відшкодування витрат на лікування [PERSON] на рахунок КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» не надходило, а тому ці кошти підлягають стягненню з [PERSON] . Ухвалою від 11 липня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 12 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Попович Л.В. заявлений позов підтримала з викладених підстав та просила задовольнити в повному обсязі. Представник комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», в інтересах якої пред`явлено позов, в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12). Про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав та клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від нього не надходило. Суд, з`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Богородчанського районного суду від 10 квітня 2023 року, який набрав законної сили 10 травня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1\~ст.122 КК України. Зокрема, [PERSON] засуджений за те, що 14 червня 2022 року близько 15 год. в [ADDRESS] , під час конфлікту з [PERSON] заподіяв останньому тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки та її органів з лівобічним пневмотораксом, яка ускладнилась лівобічним ексудативним плевритом, що викликало необхідність хірургічного лікування. Тобто, внаслідок протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Згідно з листом №2307 від 22 грудня 2022 року фактичні витрати на стаціонарне лікування [PERSON] у відділенні торакальної хірургії за 14 днів склали 29789,86 грн. 15 травня 2023 року КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» повідомила, про те, що відшкодування фактичних витрат на лікування [PERSON] у сумі 29789,86 грн. не відшкодовано. Заходи КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» щодо їх відшкодування не вживалися. Відповідно до пункту 3\~статті131-1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у визначеному законом порядку. Згідно ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до\~ст. 128 КПК України\~особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та (або) моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до вимог ст.ст.12,\~13,\~78 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1166\~ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму ВСУ №11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат"\~у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду. Частинами 1 та 3\~ст.1206 ЦК України\~передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.2 ст.1191\~ЦК України\~держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Суд доходить висновку, що факт заподіяння шкоди потерпілому [PERSON] доведено вироком Богородчанського районного суду від 10 квітня 2023 року. Також доведено належними і допустимими доказами розмір витрат на лікування [PERSON] . Таким чином, суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню. За змістом п. 6 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір із позовної заяви немайнового характеру, поданий юридичною особою справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На момент подання позову сума судового збору, яку слід було оплатити, становила 2684 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved