Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ "Приватбанк" уклав із відповідачем кредитний договір 27.07.2017 року, за яким відповідач отримав кредитний ліміт в сумі до 50000 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Відповідно до вказаних Умов порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, на підставі чого заборгував банку станом на 18.07.2023 року суми з повернення кредиту та відсотків на загальний розмір 49693,07 грн., з яких 49420,79 грн. борг з кредиту та 272,28 грн. борг з відсотків. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 49693,07 грн. разом із судовими витратами на користь банку в сумі 2684 грн. Відповідач, [PERSON] , подав до суду відзив, вказуючи, що він не заперечує отримання від банку 27.07.2017 року за договором кредитної картки з лімітом 50000 грн. Визнавав, що, користуючись кредитними коштами, він допускав прострочення оплати за кредитом, але завжди сплачував борг. При цьому наявна заборгованість за кредитом виникла після 13.05.2023 року, зважаючи на введення в Україні воєнного стану. Однак ним було до 18.07.2023 року здійснено поповнення кредитного рахунку на загальну суму 31500 грн. На той момент заборгованість складала 49693,07 грн., на погашення якої він сплатив 21.07.2023 р. - 5000 грн., а також 12.09.2023 р. 4000 грн., у зв`язку із чим на теперішній час заборгованість за кредитом у нього становить 40693,07 грн. Враховуючи визнання ним заборгованості в такому розмірі, зважаючи на те, що він продовжує сплачувати борг, але його дохід не є достатнім погасити всю суму заборгованості одним платежем, то з метою реального погашення суми боргу, просив суд розстрочити сплату такого боргу на 9 місяців з щомісячною оплатою в наведених ним розмірах. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Представник позивача, Кіріченко В. М., подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, [PERSON] , не висловив заперечень проти проведення розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 27.07.2017 року між сторонами по справі підтверджується копією анкетами-заявами позичальника від 27.07.2017 року та від 19.05.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських КБ "Приватбанк", за яким банк надав [PERSON] кредит у вигляді кредитного ліміту зі сплатою відсотків за використання грошових коштів у розмірі 42% річних, що передбачено паспортом споживчого кредитування та тарифами банку, підписаними позичальником 02.04.2021 року. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування, з якими зобов`язався ознайомлюватися. Згідно із п. 2.1.1.2.4, 2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, переглянутих судом за клопотанням представника позивача на офіційному сайті АТ «КБ «Приватбанк», вбачається, що підписання кредитного договору позичальником підтверджує його згоду на визначення банком кредитного ліміту, який може бути в будь-який момент змінений банком. Видача позичальнику кредитної картки строком дії до серпня 2022 року підтверджується інформацією банку, так само як й факт встановлення 30.01.2023 року банком відповідачу кредитного ліміту в розмірі 50000 грн. За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 18 липня 2023 року мається заборгованості перед КБ "Приватбанк" за кредитним договором від 27.07.2017 року в загальному розмірі 49693,07 грн., з яких заборгованість з кредиту 49420,79 грн., заборгованість з відсотків 272,28 грн., що також підтверджується випискою банку по картковому рахунку [PERSON] . Зміна назви юридичної особи позивача на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" підтверджується випискою з державного реєстру юридичних осіб та статутом АТ "КБ "Приватбанк". За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 27.07.2017 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Натомість, суд зазначає, що [PERSON] на виконання умов кредитного договору від 27.07.2017 року було сплачено в рахунок наявного боргу 21.07.2023 р. - 5000 грн., а також 12.09.2023 р. 4000 грн., тобто загалом 9000 грн., що підтверджується долученими ним до справи квитанціями. Отже, на підставі наведеного вмотивування факт наявності заборгованості у позичальника суд встановив відповідно у розмірі 40693,07 грн. (49693,07 9000 = 40693,07), розмір якої з кредиту та відсотків був підтверджений в судовому засіданні умовами договору кредитування від 27.07.2017 року з урахуванням проведення часткової оплати боргу відповідачем. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "КБ "Приватбанк", заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 27.07.2017 року в розмірі 40693,07 грн. За ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. Також суд вказує, що за ч. 1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так згідно із положеннями ст. 435 ЦПК за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, підставами для яких є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Зокрема, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Однак, суд зазначає, що окрім посилання відповідача на введений в Україні воєнний стан, жодних доказів на підтвердження обставин та підстав, зазначених у ст. 435 ЦПК, [PERSON] суду не надав, внаслідок чого у задоволенні його клопотання в частині розстрочення виконання рішення суду відповідачу слід відмовити.

Outcome: partial