Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

26 липня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , вартістю 159454 гривень, загальною площею 56.2 кв. м, житловою площею 30.3 кв. м. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 червня 2010 року Ставківською сільською радою Піщанського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , вартістю 159454 гривень, загальною площею 56.2 кв. м, житловою площею 30.3 кв. м. Позивач зазначає, що право власності на будинок за батьком не зареєстровано, що підтверджується технічним паспортом та довідкою КП Тульчинського МЕТІ за № 2489 від 25 жовтня 2021 року, проте [PERSON] був власником вищезгаданого житлового будинку та земельних ділянок площею 0,0400 га (ОЖБ) та 0,2900га (ОМГ), що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради за №2789 від 22.10.2021 року. Також позивач зазначає, що 07 квітня 2010 року батько зробив на неї заповіт на все своє майно. Для одержання свідоцтва про право на спадкове майно, яке належало батьку, вона звернулась до Піщанської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше не заборонено законом. Законною підставою набуття права власності є спадкування. Посилаючись на те, що іншим методом вона не може юридично оформити за собою право власності на майно, яке належало її батьку, позивач звертається із позовною заявою до Піщанського районного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року її було передано на розгляд судді Нестеруку В.В. Ухвалою суду від 27 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року було витребувано у державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Ставки Піщанського району Вінницької області, та Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Ставки Піщанського району Вінницької області. 28 вересня 2022 року на адресу суду від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла відповідь за вих. № 157/02-14 від 27 вересня 202 року, в якій повідомляється про те, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, а також надано інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року було витебувано у Піщанської селищної ради Вінницької області для огляду в судовому засіданні: оригінал погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки (по с. Ставки), на підставі якої Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку № 2789 від 22 жовтня 2021 року за підписом заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів влади В. Мазура, оригінал погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки (по с. Ставки), на підставі якої Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку № 22 від 21 грудня 2022 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк, оригінали документів, які підтверджують, що [PERSON] був забудовником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , та стали підставою для видачі Піщанською селищною радою Вінницької області довідки за № 23 від 21 грудня 2022 року за підписом старости с. Ставки та с. Миролюбівка О. Ратушняк, оригінали документів, які підтверджують, що земельна ділянка, площею 0,0400 га за адресою [ADDRESS] була виділена [PERSON] в 1950 році для забудови та стали підставою для видачі Піщанською селищною радою Вінницької області довідок № 21 від 06 березня 2023 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк, та № 18 від 22 березня 2023 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк. 16 травня 2023 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області на викоання вимогу ухвали суду від 09 травня 2023 року було надано оригінал погосподарської книги №4 за 2001-2005 роки, оригінал погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки, оригінал погосподарської книги № 13-18 за 1950-1952 роки Том3. Ухвалою від 25 липня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гордаш Н.М. про заміну відповідача, замінено у цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради про визнання права власності на майно відповідача Піщанську селищну раду на відповідача [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про визнання права власності на майно, закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судовому засіданні 28 вересня 2023 року позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 28 вересня 2023 року не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить цивільну справу розглядати без її участі, позов визнає повністю, заперечень не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 06 вересня 2023 року суду пояснив, що проживає в [ADDRESS] , а позивач [PERSON] являється його сусідкою, відповідач [PERSON] є її дочкою, яка теж колись проживала по сусідству. Також зазначив, що [PERSON] знає з 1952-1953 року, він сам з с. Миролюбівка, а одружився на жінці з с. Ставки, куди переїхав проживати в домогосподарство тещі, де вже був старий будинок. [PERSON] почав будувати на цьому самому подвір`ї новий будинок. [PERSON] проживав разом з дружиною [PERSON] та трьома дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сини проживають в інших областях. Також зазначив, що дружина [PERSON] померла раніше нього. Вказав, що позивач [PERSON] проживала окремо від батька більше сорока років з чоловіком та дітьми. Зазначив, що на день смерті та останній час до цього [PERSON] проживав сам. На його думку, [PERSON] став хазяїном вказаного будинку, коли теща переписала на нього номер домогосподарства. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в [ADDRESS] та являється сусідом позивача [PERSON] . Зазначив, що йому відомо, що батько позивача [PERSON] проживав в с. Ставки десь з 60 років минулого століття. Переїхав з с. Миролюбівка, жив з дружиною [PERSON] , працював в кар`єрі. Проживав в будинку батьків дружини в старій хаті, хто будував новий будинок він не знає. У [PERSON] було троє дітей. Сини проживають окремо в м. Одеса та в смт. Муровані Курилівці. З дня смерті дружини [PERSON] і до дня його смерті він проживав сам. [PERSON] жила по сусідству з домогосподарством свого батька, проживає разом з чоловіком. Окремо від батька [PERSON] проживає більше тридцяти років. Думає, що теща подарувала [PERSON] вказане домогосподарство, а тому він являється його власником. Суд, заслухавши позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що таке визнання суперечить законута вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ставки Піщанського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) З матеріалів справи, слідує, що 27 квітня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем Ставківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 36, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] (а.с.6) В позовній заяві позивач вказує, що після смерті її батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала довідку Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 2489 від 25 жовтня 2021 року, з якої слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] , були побудовані в період з 1950 року по 1978 рік, при цьому житловий будинок та веранду побудовано в 1950 році та загальна площа будинку станом на 1950 рік складала 42,1 кв. м, а житлова - 30,3 кв., площа веранди 14.1 кв.м.,що разом становить 56.2 м.кв. (а.с.7) Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу, який знаходиться в [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] 13 жовтня 2021 року, копія якого долучена до позовної заяви, вказаний житловий будинок має загальну площу 56,2 кв. м, та житлову 30,3 кв. м. (а.с.8-12) Відповідно до довідки Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 1988 від 11 жовтня 2021 року, по архіву Тульчинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації станом на 31 грудня 2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.13) В довідці Піщанської селищної ради Вінницької області №2789 від 22 жовтня 2021 року зазначено, що згідно погосподарскої книги №4 за 2001-2005 роки, власником житлового будинку, який заходиться в [ADDRESS] , був [PERSON] , [INFO] (а.с.14) 02 липня 2022 року державним нотаріусом Піщанської держнотконтори Вінницької області Шигидою І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також пропуск встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.30) З відповіді державного нотаріуса Піщанської держнотконтори Вінницької області Шигиди І.В. № 157/02-14 від 27 вересня 2022 року наданої на виконання вимог ухвали суду спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася (а.с.49) Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70150305 від 27 вересня 2022 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.50) Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70150351 від 27 вересня 2022 року, слідує, що 27 квітня 2010 року Ставківською сільською радою Піщанського району Вінницької області було зареєстрвоано заповіт [PERSON] , який зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49437684 (а.с.51) Також на обгрунтування позовних вимог представником позивача було надано довідку Піщанської селищної ради Вінницької області №1305 від 07 листопада 2022 року в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2000 року разом з дочкою [PERSON] , 1960 року народження, та вели спільне господарство (а.с.60) Також 29 листопада 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 98 про те, що [PERSON] , до дня смерті [INFO] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] , а його дочка [PERSON] , [INFO] , проживала за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.73) В довідці Піщанської селищної ради Вінницької області № 23 від 21 грудня 2022 року зазначено, що [PERSON] дійсно був забудовником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з роком побудови житлового будинку в 1950 році (а.с.72) 21 грудня 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 22 про те, що згідно виписки з погосподарської книги №4 за 2006-2010 роки, [PERSON] , [INFO] , був власником домогосподарства з роком побудови житлового будинку - 1950 рік (а.с.74) Також 06 березня 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 21, в якій зазначено, що [PERSON] , в 1950 році було надано земельну ділянку для забудови, загальною площею 0,4000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.95) Окрім того, судом було досліджено довідку Піщанської селищної ради Вінницької області № 18 від 22 березня 2023 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно був власником житлового будинку, побудованого в 1950 році, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 0,044 га, юридично ні житловий будинок, ні земельна ділянка зареєстровані не були (а.с.107) Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 18 від 22 березня 2023 року, земельна ділянка площею 0,04 га відповідно до погосподарської книги була виділена під будівництво [PERSON] в 1950 році (а.с.108). Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 09 травня 2023 року Піщанською селищною радою Вінницької області 16 травня 2023 року було надано суду витребувані оригінали письмових доказів, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, судом було досліджено відомості, які містяться в погосподарській книзі №13-№18 за 1950 -1952 роки по Ставківській сільській раді Піщанського району Вінницької області, а саме на аркуші погосподарської книги №27-28, зазначено, що головою сім`ї господарства [ADDRESS] була [PERSON] - член колгоспу ім. Дімітрова, та до складу її сім`ї входили дочка [PERSON] , 1928 року народження, зять [PERSON] , 1932 року народження, та онук [PERSON] , 1951 року народження. Відповідно до даних досліджених судом погосподарських книг № 4 за 2001-2005 роки та №4 за 2006-2010 роки по Ставківській сільській раді Піщанського району Вінницької області встановлено, що [PERSON] значився головою домогосподарства, розташованого по [ADDRESS] з 2005 р. по 2010 р. інших осіб не значиться. Крім того, відповідачем [PERSON] надано суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , в якому її матір`ю зазначено [PERSON] , та копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого слідує, що відповідач [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу 20 вересня 2008 року (а.с.146, 147). В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Відповідно до 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В частині 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Нормами ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Тобто, до предмету доказування за даним позовом налажать обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем. Під час судового розгляду судом було встановлено, що позивач по справі [PERSON] на день смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] проживала в [ADDRESS] , а спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав [ADDRESS] . Дані обставини не були спростовані учасниками справи та жодними доказами. При цьому довідки Піщанської селищної ради Вінницької області не можуть бути взяті судом до уваги як достовірні та достатні докази по справі, оскільки вони містять протилежні відомості щодо однієї і тієї ж обставини, а саме місця проживання спадкодавця та осіб, які з ним проживали на день смерті, тобто на підставі вказаних письмових документів не можливо встановити дійсні обставини справи та дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, факт прийняття спадкоємцем за заповітом [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки судом встановлено, що [PERSON] вимоги ст. ст. 1269, 1270 ЦК України не виконала та не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, а також не проживала із спадкодавцем на день його смерті, тобто [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а тому її вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. При цьому відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Судом за клопотанням позивача відповідача по справі Піщанську селищну раду Піщанського району Вінницької області було замінено на відповідача [PERSON] , яка подала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Проте позивачем не надано та у справі відсутні будь-які відомості, які підтверджують, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті у встановленому законом порядку, тобто докази подання нею як спадкоємцем нотаріусу заяви про прийняття спадщини, в складі якої є нерухоме майно, або її проживання зі спадкодавцем на день його смерті в матеріалах справи відсутні та суду надані не були. Таким чином, [PERSON] не є належним відповідачем за даним позовом, та визнання нею позову не може бути прийнято судом, оскільки суперечить закону, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Під час судового розгляду судом встановлено, що право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , та яке на думку позивача входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] не зареєстровано. Пр цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах , а виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. При визначенні складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а саме входження до неї права власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , суд дослідивши записи у наданих суду погосподарських книгах, оцінивши зазначені в них відомості у сукупності з іншими доказами, перевіривши фактичні та правові підстави виникнення права власності на жилий будинок, який збудований в 1950 році та на який відсутні правовстановлюючі документи, за відсутності інших належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, наприклад, ухвалених органами місцевого самоврядування рішень про оформлення права власності на будинок, документів про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо, суд приходить до висновку, що вказаний будинок не може входити до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки на час будівництва будинку, тобто станом на 1950 рік, останній не міг бути його забудовником та отримати земельну ділянку під забудову, оскільки погосподарські книги містять інформацію про те, що головою вказаного домогосподарства була [PERSON] - теща [PERSON] . Таким чином, на підставі досліджених судом доказів та встановлених судом обставин, враховуючи, що судом встановлено, що позивач [PERSON] не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а майно, на яке остання просила визнати право власності в порядку спадкування не входить до складу спадщини, а також беручи до уваги виключне право позивача визначати відповідачів, предмет та підстави спору, враховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, визнання позовних вимог яким суперечить закону, та за відсутності інших законних підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed