Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 14 вересня 2002 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2012 року було розірвано. Від сумісного проживання вона народила сина [PERSON] , [INFO] , який проживає зі [PERSON] . З 1 вересня 2020 року син навчається на денній формі в Відокремленому структурному підрозділі « Сумський фаховий коледж Сумського національного аграрного університету» за спеціальністю «Право». Термін навчання по 30 червня 2024 року. Зазначена обставина підтверджується довідкою від 19.07.2023 року за №226. [INFO] [PERSON] , виповнилося 18 років. Відповідач є працездатною особою, працює, тому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн. щомісяця, до закінчення навчання, або до досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 02.08.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2012, позовну заяву [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Довідки №226 від 19.07.2023, [PERSON] дійсно є студентом ВСП «Сумський фаховий коледж Сумського національного аграрного університету» згідно з наказом №44-Н від 24.07.2020 з 01.09.2020. Навчається на денній формі навчання за спеціальністю «Право» на ІV курсі 442 група, за рахунок коштів фізичних осіб. Термін навчання закінчується 30 червня 2024 року. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ні норми ст. 198, ні інші норми Сімейного кодексу України не передбачають визначення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітніх осіб, а тому в такому випадку немає підстав визначати мінімальний розмір аліментів. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів» передбачена главою 15 СК і відноситься до аліментів на утримання дитини, а тому її розповсюдження на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина і дочки (глава 16) є помилковим. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що доведена належним чином можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання та доведена належним чином та обставина, що [PERSON] продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial