Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] 03 серпня 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що з відповідачем знаходиться в шлюбі з 22 квітня 2016 року. Від подружнього життя з відповідачем мають сина: [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання сина між ними немає. Спору про сумісно нажите майно також між ними немає. Причиною розпаду їхньої сім`ї є ті обставини, що у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне подружнє життя. Відповідач ніколи не рахувався з думкою позивача, виявилося, що у них зовсім різні цілі в житті, у них часто виникали необґрунтовані сварки, і все це привело до того, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини ще 1,5 років тому. Вважала, що їхня сім`я фактично давно розпалася, спільний побут між ними не ведеться, вони давно вже проживають окремо один від одного, строк для примирення промила не призначати. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, строк на примирення просила не призначати. Судове засідання провести без її участі.. Відповідач надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] . Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області укладено шлюб. Від подружнього життя позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання сина між ними немає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, причиною розпаду їхньої сім`ї є ті обставини, що подружжя має різні погляди на сімейне життя. Відповідач не рахується з думкою позивача, виявилося, що вони мають зовсім різні цілі в житті, часто виникали необґрунтовані сварки, і все це привело до того, що позивач з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини 1,5 років тому. Отже, шлюб існує лише формально, оскільки їхня сім`я фактично давно розпалася, спільний побут між ними не ведеться, вони давно вже проживають окремо один від одного, шлюбні відносини між подружжям припинені. Враховуючи всі ці обставини, треба вважати, що сім`я позивача та відповідача остаточно розпалася, а шлюб має лише формальний характер, примирення та подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе. Спору про сумісно нажите майно також немає. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище позивача залишити « [PERSON] », оскільки відповідних клопотань до суду не надходило. Витрати залишити за позивачем на прохання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved