Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

20.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» звернулося в особі уповноваженого представника до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за користування електроенергією посилаючись на те, що з 01.01.2019 року на виконання пункту 13 розділу\~XVII\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії»\~ПАТ «Полтаваобленерго» відокремило зі свого складу постачальника електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут», яке згідно отриманої ліцензії здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам та є окремою юридичною особою. [PERSON] є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтаваенергозбут». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує за надані послуги з електропостачання, чим порушує права ТОВ «Полтаваенергозбут». За період з 01.05.2022 року по 01.06.2023 року виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 162021 грн. 06 коп.\~Просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість та\~понесені судові витрати в сумі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 24.07.2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї, на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .\~Конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~67,\~68 ЖК України\~передбачено, що користувачі комунальних послуг, до яких відноситься й постачання та розподіл електричної енергії, зобов`язані своєчасно здійснювати їх оплату по тарифам, затвердженим в установленому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] , згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.11.2022 р. № 315108902. (а.с. 8). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312 затверджено форму заяви-приєднання. Згідно п. 2 вказаної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13\~розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії»\~встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідач [PERSON] , 29.12.2012 року приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1230763286 шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином судом встановлено, що між сторонами ТОВ «Полтаваенергозбут» та [PERSON] виникли правовідносини з надання послуг постачання електричної енергії, за яким постачальник ТОВ «Полтаваенергозбут» продає електричну енергію споживачу [PERSON] для забезпечення потреб за адресою: [ADDRESS] , а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачує послуги з постачання електричної енергії за період з 01.05.2022 року по 01.06.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 162021,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 5). Зобов`язання щодо оплати заборгованості відповідачем не виконано, докази оплати рахунків відсутні. Крім того, відповідно до адвокатського запиту представника позивача від 05.07.2023р. Полтавською об`єднаною філією АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» надані обсяги споживання електричної енергії споживачем за адресою: [ADDRESS] помісячно, починаючи з 01.05.2022 року по 01.06.2023 року. (а.с.6). Оскільки покази відповідачем не передавалися, нарахування обсягів споживання електричної енергії здійснювалося по середньодобовому відповідно до п.8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, а 31.10.2022 покази 10175 зафіксовані контролером. 28.07.2022 року при заміні лічильника було зафіксовано покази 2947 з обсягом споживання 94347. Станом на 01.02.2023 року споживач був відключений від постачання електричної енергії. Відповідно до адвокатського запиту представника позивача від 13.07.2023р. щодо надання роз`яснення обсягу споживання станом на 28.07.2022 року Полтавська об`єднана філія АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» надала відповідь №14/4/4828 від 17/07/2023h/ з додаванням акту проведення експертизи лічильника електроенергії від 21.09.2022 року №6361 та акту виконаних робіт з технічної перевірки, заміни, збереження пломб розрахункового засобу обліку від 28.07.2022 року. За результатами проведеної експертизи самохід лічильника відсутній, тому обсяги відповідають дійсному споживанню електричної енергії.(а.с.16-17,19-21). Статтею 322 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 162 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно дост.509ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Ст. 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1\~ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримує надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved