Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступник прав та обов`язків ТзОВ «Фінансова компанія «І Безпечне агентство необхідних кредитів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за договором позики станом на 31.10.2022 року в розмірі 25410,00грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 7500грн. та відсотках в розмірі 17910 грн., у зв`язку з невиконанням умов договору позики №1695886, укладеному 29.03.2021р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору позики №1695886 відповідач [PERSON] отримав у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок та зобов`язувався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів та сплати відсотки від суми позики. Однак, всупереч умов договору, відповідач кредит не погасив та не сплатив відсотки. Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 14.06.2021р., відбулось переуступлення прав вимог, тобто ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «І Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до гр. [PERSON] . На письмові звернення останній не відреагував, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Просить стягнути з позичальника заборгованість в розмірі 25410,00грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З врахуванням представлених документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідач та його представник у судовому засіданні вказали на те, що частину позики було повернуто, залишилася несплачена частина в сумі 750,00 грн., у підтвердження чого долучили відповідну квитанцію. Крім того, заперечили проти задоволення позову в частині стягнення 17910,00 грн. заборгованості за відсотками, як безпідставної. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та [PERSON] було укладено договір позики №1695886, відповідно до якого відповідач отримав у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок та зобов`язувався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів та сплати відсотки від суми позики. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що позивачем належно виконано умови договору, надано відповідачу [PERSON] грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, що обумовлено в договорі. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, просить у тому числі, крім тіла позики, стягнути складові повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Однак, беручи до уваги правову позицію викладену в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вказаною Постановою передбачено, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими позивач. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, повідомленням платіжного доручення, позивачем виконано зобов`язання, надавши відповідачу позику, якою відповідач користувався, проводив платежі, проте позику вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту. Станом на 31.10.2022 року розмір заборгованості склав 25410,00грн. (7500грн. - основний борг, 17910 грн. - заборгованість по відсоткам). Однак, згідно з квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки №3692 від 10.05.2023 року відповідач сплатив 6750, 00 грн. на погашення заборгованості згідно з Договором позики. Тим самим, частково погасивши суму заборгованості. При цьому, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача відсотків, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, тому суд приходить до висновку, що заборгованість за відсотками в сумі - 17910 грн. не підлягає стягненню, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати: судовий збір в розмірі 73,19 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial