Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов приватного виконавця, в якому останній посилався на те, що 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Зодіак Тойс» було укладено кредитні договори №6-0080/13/14-LL та №6-0078/13/14-OVR. В забезпечення виконання за вказаними договорами 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договори поруки №3-0400/13/14-Р та №3-0383/13/14-Р. В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Зодіак Тойс» за кредитним договором №6-0080/13/14-LL, між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 13.12.2013 року було укладено іпотечний договір №3-0443/13/14-ІР, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2017 року у справі №199/1422/15-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №6-0080/13/14-LL в сумі 3171846 грн. 08 коп. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2017 року у справі №206/3417/16-ц з [PERSON] , на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №6-0078/13/14-OVR в сумі 64122 грн. 96 коп. 04.11.2019 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №60494290 та №60498208, які об`єднані в зведене виконавче провадження №60498553 з примусового виконання виконавчих листів, виданих у справах №199/1422/15-ц та №206/3417/16-ц. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2019 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №199/1422/15-ц з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА». Ухвалою цього суду від 24.05.2022 року стягувача замінено з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» на правонаступника в особі АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус». Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №206/3417/16-ц з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА». Також в провадженні цього суду перебуває заява АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» про заміну вибулого стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» у виконавчому провадженні по справі №206/3417/16-ц, яка на день подачі позову не розглянута. До теперішнього часу боржник ніяких заходів щодо повернення грошових коштів не здійснив, заборгованість за виконавчими листами не погашена. Також було встановлено, що боржнику [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 05.11.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, а саме: зазначеної вище квартири. 13.02.2020 року складено постанову про опис та арешт майна боржника. Постановою від 27.02.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності, яким 13.03.2020 року надано висновок про вартість майна. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна №2831/5 від 29.09.2016 року приватним виконавцем направлено заяву на реалізацію майна до ДФ ДП «СЕТАМ». В свою чергу ДП «СЕТАМ» опубліковано заявку та присвоєно номер лоту 413945. Перші електронні торги було призначено на 30.04.2020 року. Станом на день подачі позову майно перебуває на електронних торгах в ДП «СЕТАМ», проте торги відкладаються приватним виконавцем через той факт, що нерухоме майно перереєстровано з боржника на іншу особу. Так, під час проведення виконавчих дій було з`ясовано, що право власності на квартиру [ADDRESS] 31.03.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області було зареєстровано за [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2015 року у справі №203/2125/15-ц. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2020 року за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» ухвалу від 30.06.2015 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» до Міністерства юстиції України видано наказ про скасування рішення від 01.04.2020 року №51847076, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. З метою звернення стягнення на квартиру приватний виконавець відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України звернувся до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2020 року у справі №199/1422/15-ц в задоволенні подання було відмовлено з тих підстав, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Доказів визначення частки майна боржника у спільному майні приватний виконавець не надав. Посилаючись на вказані обставини, виходячи із рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, приватний виконавець у пред`явленому позові просив визначити частку у майні боржника [PERSON] квартири [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю останнього та [PERSON] , визначивши за [PERSON] право власності на частину вказаної квартири. Представник третьої особи у наданих поясненнях по суті справи посилався на обставини, наведені в позовній заяві. Також зазначив, що 07.04.2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2015 року у справі №203/2125/15-ц було визнано мирову угоду між сторонами та виділено із спільного сумісного майна у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . З 2015 року по 2020 рік [PERSON] не виявляла бажання оформлювати право власності на спірне майно, до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА», як іпотекодержателя, із письмовими чи усними заявами, в яких би наголошувала про своє право на нерухоме майно, не зверталась та про існування ухвали суду від 30.06.2015 року не повідомляла. Право власності на квартиру оформила тільки через п`ять років, коли судом була скасована іпотека квартири. В подальшому ухвала суду від 30.06.2015 року була скасована. Таким чином, в період з 26.06.2014 року по 30.06.2015 року [PERSON] було відчужено своїй дружині [PERSON] все нерухоме майно, що свідчить про його намагання юридично вивести зі своєї власності будь-яке ліквідне майно, за рахунок якого кредитор міг би задовольнити свої вимоги до нього. Посилаючись на вказані обставини, виходячи із рівності часток подружжя у спільному майні, представник третьої особи підтримав позов приватного виконавця та просив його задовольнити. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Протокольними ухвалами суду від 24.04.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі, а також закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях третьої особи по суті справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились та явку своїх представників не забезпечили. Враховуючи, що представник відповідача [PERSON] приймав участь в попередніх засіданнях надав усні та письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, а також враховуючи неодноразову неявку відповідачки [PERSON] та неповідомлення про поважність причин своєї неявки, суд у відповідності до ст.223 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] з 29.07.1989 року по 30.03.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Зодіак Тойс» було укладено два кредитні договори №6-0080/13/14-LL та 36-0078/13/14-OVR. В забезпечення виконання за вказаними договорами 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договори поруки №3-0400/13/14-Р та №3-0383/13/14-Р. В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Зодіак Тойс» за кредитним договором №6-0080/13/14-LL, між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 13.12.2013 року було укладено іпотечний договір №3-0443/13/14-ІР, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2017 року у справі №199/1422/15-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №6-0080/13/14-LL в сумі 3171846 грн. 08 коп. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2017 року у справі №206/3417/16-ц з [PERSON] , на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №6-0078/13/14-OVR в сумі 64122 грн. 96 коп. На підставі вказаних рішень судом було видано виконавчі листи, які пред`явлені банком для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М., яким 04.11.2019 року було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №60494290 та №60498208, які об`єднані в зведене виконавче провадження №60498553 з примусового виконання виконавчих листів, виданих у справах №199/1422/15-ц та №206/3417/16-ц. В зв`язку із відступленням права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпеченням ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2019 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №199/1422/15-ц з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (після зміни найменування ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». Ухвалою цього суду від 24.05.2022 року стягувача замінено з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» на правонаступника в особі АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус». Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №206/3417/16-ц з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (після зміни найменування ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». Ухвалою цього суду від 12.01.2023 року стягувача замінено з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» на правонаступника в особі АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус». Постановою Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 203/3364/17, провадження № 61-7376св19, було задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» та визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором №3-0443/13/14-ІР від 13.12.2013 року, укладеного між останніми, припинено обтяження майнових прав на квартиру [ADDRESS] шляхом вилучення відповідним записів з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно та з державного реєстру іпотек. Зазначені вище судові рішення внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості якого суд може використовувати\~при здійснення судочинства відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень». На теперішній час боржником [PERSON] рішення суду не виконані, стягнута заборгованість за кредитними договорами не погашена. Під час проведення виконавчих дій було встановлено, що боржнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2000 року належала квартира [ADDRESS] , яка в подальшому в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Зодіак Тойс» за кредитним договором №6-0080/13/14-LL була передана в іпотеку за відповідним договором від 13.12.2013 року №3-0443/13/14-ІР, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 05.11.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, а саме: зазначеної вище квартири. 13.02.2020 року складено постанову про опис та арешт майна боржника. Постановою від 27.02.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності, яким 13.03.2020 року надано висновок про вартість майна. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна №2831/5 від 29.09.2016 року приватним виконавцем направлено заяву на реалізацію майна до ДФ ДП «СЕТАМ». В свою чергу ДП «СЕТАМ» опубліковано заявку та присвоєно номер лоту 413945. Перші електронні торги було призначено на 30.04.2020 року. Станом на день подачі позову майно перебуває на електронних торгах в ДП «СЕТАМ», проте торги відкладаються приватним виконавцем через той факт, що нерухоме майно перереєстровано з боржника на іншу особу. Так, під час проведення виконавчих дій було з`ясовано, що право власності на квартиру [ADDRESS] 31.03.2020 року відповідно до рішення державного реєстратора виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 01.04.2020 року №51847076 було зареєстровано за [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2015 року у справі №203/2125/15-ц. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2020 року за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» ухвалу від 30.06.2015 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» до Міністерства юстиції України видано наказ про скасування рішення від 01.04.2020 року №51847076, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. З метою звернення стягнення на квартиру приватний виконавець відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України звернувся до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2020 року у справі №199/1422/15-ц в задоволенні подання було відмовлено з тих підстав, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Доказів визначення частки майна боржника у спільному майні приватний виконавець не надав. Посилаючись на вказані обставини, приватний виконавець звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом, в якому, виходячи із рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, просив визначити частку у майні боржника [PERSON] квартири [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю останнього та [PERSON] , визначивши за [PERSON] право власності на частину вказаної квартири. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення\~на майно\~боржника полягає\~в його\~арешті,\~вилученні (списанні\~коштів з\~рахунків)\~та примусовій\~реалізації (пред`явленні\~електронних грошей\~до погашення\~в обмін\~на кошти,\~що перераховуються\~на відповідний\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Згідно ч.1 ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 366\~цього Кодексу. В свою чергу ст.366 ЦК України встановлено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Згідно ч.ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 (провадження №14-31цс21) вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає. За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності). У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч.1 ст.366 ЦК України). Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №916/2813/18 (провадження №12-71гс20, пункт 8.74). При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Cтаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження. Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.2 ст.4, ч.4 ст.42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший ч.5 ст.56 ЦПК України). В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору - див. пункт 73 цієї постанови), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені - див. пункти 74-75 цієї постанови)». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 (провадження №14-31цс21) вказано, що Виділ частки у майні - це позов кредитора про виділ частки у майні в натурі для звернення стягнення на неї (ч.1 ст.366 ЦК). Процесуальні норми виконавчого провадження (ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження») передбачають, що у разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.01.2020 року 2020 року (справа №367/6231/16-ц,\~провадження №14-529цс19)\~поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена; частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні. За зверненням державного виконавця\~\~суд визначає частку боржника з метою подальшого звернення стягнення на неї. Натомість ч.1 ст.366 ЦК України регулює виділ частки із спільного майна в натурі, а не визначення часток у спільному майні (так звані ідеальні частки). Таким чином ст.366 ЦК України спірні правовідносини не врегульовує. З урахуванням встановлених обставин та наведених вище положень законодавства, а також висновків Великої Палати Верховного Суду, в даному випадку приватний виконавець мав звернутись до суду саме із позовною заявою, як це і було зроблено останнім. При цьому, приватний виконавець мав заявити вимогу про визначення конкретної частки майна боржника [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що перебуває у спільній сумісній власності його та [PERSON] , як набута в період їх перебування у зареєстрованому шлюбі. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Поряд з цим, з позовної заяви приватного виконавця вбачається, що останній заявив вимогу про визначення частки майна боржника [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власності останнього та [PERSON] , при цьому не зазначивши конкретної частки у спільному майні, яку він просить визначити з метою подальшого звернення стягнення. \~ \~ \~ \~Разом з тим, заявив також вимогу про визначення (визнання) права власності за боржником [PERSON] на частину квартиру, що не узгоджується із положеннями ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.443 ЦПК України, якими передбачено право виконавця звернутись до суду саме для визначення частки боржника, а не визнання права власності на неї. \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує, що на вирішенні в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа №203/2125/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» про поділ майна подружжя, предметом позовних вимог за яким було визнання за [PERSON] права приватної власності (припинивши право спільної сумісної власності) на квартиру [ADDRESS] , зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації. \~ \~ \~ \~Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.09.2023 року було скасовано ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2023 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, з направленням справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~Таким чином, на момент подачі приватним виконавцем до суду розглядаємої позовної заяви про визначення частки боржника [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , на розгляді в суді вже перебував та перебуває відповідний спір між співвласниками про поділ вказаної вище квартири, до остаточного прийняття рішення по якій не може бути вирішено питання про визначення частки боржника у відповідному майні. При цьому, суд також враховує, що в рамках цивільної справи №203/2125/15-ц АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус», як стягувач у зведеному виконавчому провадженні №60498553, залучено в якості третьої особи та приймає участь. За наслідками розгляду цієї справи, в разі ухвалення рішення по суті спору та повного або часткового задоволення позовних вимог і визнання права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] або поділу цього майна з визнанням права власності на певні частки цього майна за сторонами, у т.ч. і за боржником [PERSON] , відпадуть і підстави для вирішення питань в порядку ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.443 ЦПК України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення частки майна боржника є передчасними, не конкретизованими, а позовні вимоги про визнання права власності на частину майна такими, що заявлені без достатніх правових підстав. В зв`язку із цим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем по справі судові витрати покладаються на останнього. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed