Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

До Голованівського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява адвокатки Задорожнюк О.Б. яка діє в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 16 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 28,що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.07.2014 р. (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають . Подружні відносини між сторонами припинено з липня 2014 року внаслідок того, що їх відносини вичерпали себе та між ними відсутнє почуття взаємної любові. Відповідач не мав набір створювати сім`ю . Сторони періодично спілкувались, однак з лютого 2022 року відповідач не повідомив позивачці місце свого перебування . За таких умов збереження шлюбу не має можливості . Спору про розподіл спільного майна між сторонами н має. Просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був реєстрований 16 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 28 . 29.08.2023 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначеням справи до судового засідання на 02.10.2023 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при подачі позову просила розглядати справу без її участі сторін, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином . Виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме : Голованівського районного суду з опублікуванням оголошення про виклик, тобто відповідач вважається повідомленим про дату час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 28,що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.07.2014 р. (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають . Подружні відносини між сторонами припинено з липня 2014 року внаслідок того, що їх відносини вичерпали себе та між ними відсутнє почуття взаємної любові. Відповідач з лютого 2022 року не повідомив позивачці місце свого перебування . Питання щодо розподілу майна між сторонами не має. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просить залишити їй прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Зважаючи на те, що позивач не змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу, тобто після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача, тому суд залишає судові витрати за позивачем . Викладене підтверджується матеріалами справи, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved