Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки з вимогою про визнання батьківства. Позивач просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Кропивницький, Кіровоградської області та зобов`язати Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.10.2017 року по грудень 2018 року він перебував з [PERSON] у шлюбних відносинах. У грудні 2018 року вони посварилися та припинили шлюбні відносини. [INFO] народилася [PERSON] . Відповідачка категорично заперечувала, що він є батьком дитини та відмовляла у спілкуванні. Проте, він впевнений в походженні дитини від нього, оскільки відповідач не мала інших стосунків з жовтня 2017 року по грудень 2018 року. Починаючи з жовтня 2022 року дружні стосунки з відповідачем налагодились. У квітні 2023 року, коли він приїздив привітати [PERSON] з днем народження, відповідач повідомила йому, що дитина є його рідною донькою. Він одразу почав наполягати, щодо внесення його відомостей про батька, проте відповідачка відмовляється разом з ним звертатися в орган РАЦС для визнання батьківства, тому має намір визнати батьківство. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду. Ухвалою від 28.09.2023 замінено назву третьої особи з Кропивницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства на Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в зв`язку з реорганізацією. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі представника, підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі. (а.с. 43). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позов визнала в повному обсязі. (а.с.44). Представник третьої особи Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.(а.с. 38-41) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Статті 12 та 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ч.1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі з жовтня 2017 року по грудень 2018 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2020 року, Витягу № 00027740615 від 10.09.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , здійснено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері. (а.с. 12, 16-17). Як вбачається з заяви від 22.12.2023, засвідченої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області року Озерним М.Г., відповідачка [PERSON] позов визнала в повному обсязі, підтвердила, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , крім того, за її згоди проводився аналіз ДНК на батьківство, за результатом дослідження № 39831, виконаного Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА» 18.09.2023 року, ймовірність батьківства передбачуваного батька [PERSON] та дитини - [PERSON] , становить 99,99999999997%. Щодо внесення відомостей до актового запису дитини вона не заперечує, але просила залишити прізвище дитини « [INFO] ». (а.с. 44). Відповідно до аналізу днк на батьківство від 18.09.2023 року, ймовірність встановлення батьківства [PERSON] дитині [PERSON] дорівнює 99,999999999997%. (а.с. 49). Згідно довідки № 257 від 31.08.2023 року та акту від 31.08.2023 року встановлено, що [PERSON] , в період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року дійсно проживав однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах та вів спільне господарство з [PERSON] в [ADDRESS] . (а.с.30-31). Тобто судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу приблизно з жовтня 2017 року по грудень 2018 року. Після спільного проживання сторін в [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якої в актовому записі про народження було зроблено за вказівкою матері на підставі ст.135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10,13). Мати дитини [PERSON] стверджує, що позивач дійсно є батьком її доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач визнає своє батьківство. Також позивачем надано звіт про встановлення батьківства ДНК від 01.07.2023 року, згідно якого імовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] становить 99, 99998% (а.с. 49). Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім' я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як встановлено ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.20 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, з врахуванням визнання відповідачкою позовних вимог в повному обсязі, враховуючи в тому числі звіт про встановлення батьківства ДНК, суд вважає, що встановлені судом обставини і надані позивачем відомості свідчать про походження дитини [PERSON] , [INFO] , від позивача [PERSON] , тому позовні вимоги щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження є такими, що підлягають задоволенню. Зі згоди позивача судовий збір залишити по фактично понесеному. Враховуючи викладене та

Outcome: approved