Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до УМВС України у Вінницькій області, треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Третя вінницька\~державна нотаріальна\~контора Центрального\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Київ) про звільнення майна з-під арешту, в якому просить суд скасувати арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладений Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно - 04.04.2006, слідчий Климбуцький О.І. СВ Вишенського ВМ м. Вінниці. Позов мотивовано тим, що 08.09.2022 [PERSON] вирішила зареєструвати належне їй на праві власності житло за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до державного реєстратора їй стало відомо, що на вказану квартиру Третьою вінницькою\~державною нотаріальною\~конторою на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно - 04.04.2006, слідчим Климбуцьким О.І. СВ Вишенського ВМ м. Вінниці було накладено арешт. Позивач зазначає, що у 2006 році проти неї було порушено кримінальну справу, де вона фігурувала як обвинувачена. В подальшому матеріали кримінального провадження були направлені до Ленінського районного суду м. Вінниця, де було відкрито справу №1-402. Матеріали вказаної судової справи містять постанову про накладення арешту на нерухоме майно від 04.04.2006, винесену слідчим Климбуцьким О.І. СВ Вишенського ВМ м. Вінниці. Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.12.2006, який набрав законної сили 26.12.2006, позивача було визнано винною у вчиненні злочину, та звільнено від відбування покарань з іспитовим терміном 2 роки. Крім цього, стягнуто на користь потерпілої моральну та матеріальну шкоду. При зверненні до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було встановлено, що при перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень та журналу виконавчих проваджень не виявлено виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з позивача на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, та виконавчі документи з даного приводу до відділу не надходили. Наявність вказаного арешту перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись своїм майном, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023 відкрито провадження у справі. (а.с. 42) 19.06.2023 до суду надійшов відзив відповідача УМВС України у Вінницькій області, в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, на думку відповідача, вказана справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства. (а.с. 52-55) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2023 задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Плотиці В.В. та у данній справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] (а.с.78-79) Представник позивача [PERSON] адвокат Плотиця В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зазначив, що моральна та матеріальна шкода, яку з позивача стягнуто вироком Ленінського районного суду м. Вінниці (справа№1-402) від 08.12.2006 но користь [PERSON] , відшкодована в повному обсязі після винесення вироку про що, зокрема, свідчить відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача. Представник відповідача Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області Бешлей І.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Заперечує проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялась завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Третьої вінницької\~державної нотаріальної\~контори Центрального\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Київ) в судове засідання не з`явився, проте надав заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.05.1994 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] , належить на підставі приватної спільної власності [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] . (а.с.19) Постановою про накладення арешту на майно від 04.04.2006, винесеною слідчим СВ Вишенського ВМ ст. лейтенантом міліції Климбуцьким О.І. в межах кримінальної справи №06320146 було накладено арешт на майно обвинуваченої [PERSON] , [INFO] , де б воно не знаходилось. (а.с.25) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №309267339 від 08.09.2022, Третьою вінницькою держаною нотаріальною конторою 06.04.2006 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , номер запису про обтяження 3069054, підстава постанова слідчого про накладення арешту на майно 04.04.2006, слідчий Климбуцький О.І. СВ Вишенського ВМ м. Вінниці. (а.с.20) Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.12.2006 по справі №1-402 визнано винною [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України. Стягнуто з законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. матеріальної шкоди, та 1000 грн. моральної шкоди. (а.с.12-17) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 31.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] 31.08.2012 уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . (а.с.18) З відповідей Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.04.2023 №53724/38 та від 04.05.2023 №58721 вбачається, що за результатами перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналів обліку виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 6000 грн. не зареєстровано. (а.с. 22,24) Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з статтями\~316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено\~статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, арешт на майно накладено слідчим\~СВ Вишенського ВМ ст. лейтенантом Климбуцьким О.І. в\~межах кримінальної\~справи №006320146\~ на підставі положень\~КПК України 1960 року. Згідно з пунктом 9\~розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном. Зокрема, відповідно до\~ст.126 КПК 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Правова природа арешту майна не змінилась і з прийняттям нині чинного\~КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі\~ст.170 КПК України\~завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц. Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у даному випадку та виходячи з обставин справи, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин через винесення вироку у кримінальному провадженні. Таким чином, вважаючи свої права порушеними внаслідок існування арешту майна, [PERSON] має правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом. Існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності на майно. За результатами розгляду кримінальної справи, в межах якої було накладено арешт, 08.12.2006 винесено обвинувальний вирок, яким, серед іншого, стягнуто з законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. матеріальної шкоди, та 1000 грн. моральної шкоди. Відомостей про те, що вказані суми не було сплачено на користь [PERSON] матеріали справи не містять. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, [PERSON] , треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Третя вінницька\~державна нотаріальна\~контора Центрального\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Київ) про звільнення майна з-під арешту обгрунтований та підлягає задоволеню. Судові витрати слід залишити за позивачем, відповідно до вимоги, зазначеної в позовній заяві.

Outcome: approved