Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Пономаренко Олена Валентинівна у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що дитина проживає з батьком і вона наразі немає змоги займатися вихованням дочки. А також зазначила, що заперечень проти позовних вимог немає і наслідки визнання позову їй відомі і зрозумілі. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити. Також представник управління подав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2879 від 12 травня 2023 року, дочка сторін зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Фактично позивач із дочкою проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання особи без реєстрації від 18.05.2023 (а.с. 12). Вказана квартира належить позивачу на праві власності. Відповідно до довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 від 17 травня 2023 року, батько учениці [PERSON] , [INFO] , протягом 2022-2023 навчального року приймав активну участь у вихованні дитини, спілкувався з вчителями, систематично відвідував батьківські збори (а.с. 13). Зі змісту психолого-педагогічної характеристики [PERSON] вбачається, що дитиною опікується батько, він взяв на себе всю відповідальність за навчання та виховання дитини, він постійно цікавиться шкільним життям та успіхами дитини (а.с. 14). Згідно з довідкою комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» № 01-14/439 від 01.06.2023 під час оглядів та у разі необхідності надання медичної допомоги малолітня дитина [PERSON] приходить у супроводі батька. Дитина здорова (а.с. 16). Як зазначено в позовній заяві, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2008 рік. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.04.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Згодом сторони знову почали проживати у фактичних шлюбних відносинах, в результаті яких у них [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Проте, спільне життя не склалося і з 2018 року вони знову припинили спільне проживання і відповідач переїхала до м. Києва. З цього часу дитина залишилась проживати разом з батьком. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не спілкується з нею взагалі, фінансової допомоги на її утримання не надає. Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, своїм висновком, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 497 від 03 серпня 2023 року, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких підстав, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неї. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved