Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 12.09.2008 року уклали кредитний договір №CVSWGK00000143. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 22593,13 доларів США на термін до 12.09.2028 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші виграти згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 22593,13 доларів США. В порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 17.02.2023 року має заборгованість - 191007,66 доларів США, яка складається з наступного: 18387,44 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34602,01 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9392,77 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 128625,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 62736,67 доларів США, яка складається з наступного: 18387,44 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34602,01 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9392,77 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 354,45 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 01.12.2008 року по 01.06.2009 року. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №CVSWGK00000143 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVSWGK00000143 від 12.09.2008 року в розмірі 62736,67 доларів США та судовий збір. Представник позивача Ткач С.М. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала у повному об`ємі та просила розглянути справу без присутності представника позивача, не заперечила щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не подали, а також не подали відзив на позов. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 12.09.2008 року укладено кредитний договір №CVSWGK00000143. Відповідно до п.8.1 договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 12.09.2008 року по 12.09.2028 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 22593,13 доларів США на наступні цілі: у розмірі 18242,53 доларів США на придбання нерухомості, з них 17500,00 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 525,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 127,96 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 89,57 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 4350,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 1 по 5 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 300,56 доларів США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Згідно п.8.3 договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку загальною площею68,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , договір поруки №CVSWGK00000143/2 від 12.09.2008 року, укладеного з [PERSON] . Пунктом 8.4 передбачено, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 грн. Факт видачі кредитних коштів підтверджено заявою на видачу готівки №1 від 12.09.2008 року. Згідно розрахунку заборгованості за договором №CVSWGK00000143 від 12.09.2008 року, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 17.02.2023 року становить 191007,66 доларів США, заборгованість до стягнення становить 62736,67 доларів США та складається з: 18387,44 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34602,01 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9392,77 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 354,45 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 01.12.2008 року по 01.06.2009 року. Відповідно до п.4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України). Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст.543 ЦК України). Так, з досліджених судом доказів встановлено, що з метою забезпечення повернення кредиту та сплати відсотків, комісії та пені за користування кредитом АТ КБ «ПриватБанк» уклала 12.09.2008 року договір поруки з відповідачем [PERSON] , який зобов`язався відповідати за зобов`язаннями позичальника [PERSON] перед банком в обсязі 100% від суми цих зобов`язань. Таким чином, в силу ст.554 ЦК України, боржник [PERSON] та поручитель [PERSON] повинні відповідати перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, в якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона і на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі ж отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Такий висновок відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №14-134цс18. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які не виконали взяті на себе зобов`язання, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CVSWGK00000143 від 12.09.2008 року в сумі 62736,67 доларів США. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір в розмірі 20000,00 грн., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі в рівних частках, а саме по 10000,00 грн. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved