Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

1)Короткий зміст позовних вимог. 14 січня 2021 року між [PERSON] та ТДВ "СК "Кредо" було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за № ДГО006738/21 на страхову суму 100000,00. 12 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено страховий поліс № АР/1338138 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів на страхову суму 130000,00. Відповідно до даних договорів страхування були застраховані майнові інтереси позивача, пов`язані з володінням, користуванням та розпоряджанням застрахованим транспортним засобом САМС HN 3250Р34С6М реєстраційний номер [NUMBER] . 12 лютого 2021 року по вул. Шевченка, 92, у с. Ямпіль, Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода після настання якої [PERSON] звернулася до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. Між тим кошти на думку позивача було їй сплачено несвоєчасно та не в повному розмірі. Так, 18.07.2022 року ТДВ "СК "Кредо" виплатило [PERSON] страхову виплату у розмірі 130000,00 грн. та пеню у розмірі 13595.90 , а пізніше, 01.09.2022 року відповідач виплатив кількома платежами 100000,00. Загальна сума, яка була сплачена страховиком складає 243595,90 грн. в той час коли сума виплати за двома зобов`язаннями, включно з пенею з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, інфляційних нарахувань та 3% річних має складати 359098, 93 грн. Отже на думку позивача їй не доплачено 115503,03 грн. Розрахунок інфляційний втрат, 3% річних та пені позивачем здійснено за період з 12 лютого 2021 року по 18 липня 2022 року та з 12 травня 2021 року по 01.09.2022 року. Окрім іншого позивач вказала, що невиплата страховиком сум страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків є неналежним наданням послуги у розумінні законодавства про захист прав споживачів , а саме ст. 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і як наслідок відшкодування моральної шкоди, завданої таким неналежним наданням фінансової послуги. За таких обстави, [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 50081,08 грн., 3% річних від прострочення виплати страхового відшкодування за страховим випадком в сумі 8536,44 грн., інфляційні збитки в сумі 56885,51 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. 2)Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді від 05.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача ТДВ «СК «Кредо» відповідно до ст.178 ЦПК України подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказав, що зобов`язання щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування виконані ТДВ «СК «Кредо» в повному обсязі. Так, 17.02.2021 року від потерпілої особи надійшло повідомлення про ДТП та заява на виплату страхового відшкодування на підставі полісу № АР/1338138 з пакетом документів. 12.06.2021 року від потерпілої надійшла заява на додаткове покриття невиплаченого страхового відшкодування в ДТП від 12.02.2021 року за договором №ДГО006733/21 згідно з яким страхова сума складає 100000,00 грн. Відповідно до звіту №1255/21 від 18.03.2021 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу DAF CF85410, д.н.з [NUMBER] з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,70 та без врахування ПДВ складає 301207,46 грн. Оскільки, розрахована сума 301207,46 перевищує розмір страхової суми (ліміт відповідальності) згідно полісу, яка дорівнює 130000,00 на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, потерпілій особі підлягає до виплати ліміт страхової суми згідно полісу, а саме 130000,00 грн., 0.00 грн- франшиза згідно полісу. Щодо стягнення пені, представник відповідача вказав, що вона має бути обрахована у період з 19.05.2021 року (перший день прострочення виплати страхового відшкодування) по 23.02.2022 року. За вказаний період пеня була виплачена у розмірі 13395,9 грн. Щодо кінцевого строку обрахування пені вказав наступне. Відповідно до листа ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року та указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, визнано форс мажорними обставини (обставини непереборниї сили), а відтак пеня може бути нарахована по 23.02.2022 року включно. Стосовно пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 100000,00 грн. за період з 12.05.2021 року по 01.09.2022 року вказав, що згідно з пп.18.3.1 п.18.3 полісу №ДГО 006733/21 виплата страхового відшкодування проводиться страхувальником на підставі заяви третьої особи або іншої особи, яка згідно закону має право на страхове відшкодування. Відповідно до п. 18.10 полісу ДГО 006733/21 страховиком протягом 30 робочих днів з дати отримання всіх необхідних документів, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків складає страховий акт та приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування. 12.06.2021 року від позивача надійшла заява на додаткове покриття невиплаченого страхового відшкодування. Кінцева дати виплати припадає на 27.07.2021 року. Страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. здійснено 01.09.2022 року. Період розрахунку пені має бути з 28.07.2021 року по 23.02.2022 року, а не той який вказаний позивачем. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди вказав, що несвоєчасна виплата страхового відшкодування сталася саме через ситуацію в країні та виплата страхового відшкодування припала на час вже після вторгнення Росії на територію країни, за таких обставин несвоєчасна виплата страхового відшкодування не є невиконанням страховиком своїх обов`язків, або зловживанням своїми правами, а є форс-мажорними обставинами. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Нормативне обґрунтування. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до положень ст. ст. 3,5,6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( далі Закону) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону) Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial