Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У лютому 2023 позивач [PERSON] звернулася суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Запорізької міської ради в особі служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, вона з 14.03.2014 перебувала у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2016 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вона народила доньку [PERSON] . З часу реєстрації шлюбу вона та [PERSON] разом не мешкали, не вели спільного господарства. Між тим [PERSON] періодично надавав фінансову допомогу їй та дитині. Після розірвання шлюбу в серпні 2016 відносини між ними були припинені. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2022 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Але з часу розірвання шлюбу [PERSON] дитину матеріально не забезпечував, від виконання своїх обов`язків ухиляється, батьківську турботу не проявляє, до потребу та проблем дитини виявляє байдужість. Дитина знаходиться на повному її утриманні та забезпеченні. Позивач у судове засідання не з`явилася. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Просила рішення у справі ухвалити за наявними в матеріалах справи доказами, позовну заяву - задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.04.2023. Ухвалою суду від 09.05.2023 до участі у справі було залучено у якості третьої особи - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Ухвалою суду від 27.06.2023 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 17.07.2023. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Зміна прізвища позивачки підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не проявляє відносно неї батьківської турботи, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Так, з часу розірвання шлюбу [PERSON] дитину матеріально не забезпечував, дочка знаходиться на повному матеріальному забезпеченні та утриманні позивачки. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2022 у цивільній справі № 335/4133/22 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі % частини доходів щомісячно (а.с. 15-16). Згідно довідки класного керівника 3-Б класу та директора Запорізької гімназії № 28 від 22.02.2023 № 01-06/34.01 [PERSON] , [INFO] навчається в 3-Б класі Запорізької гімназії № 28 Запорізької міської ради Запорізької області. За час навчання [PERSON] в гімназії батько з дитиною та вчителями не спілкувався, на батьківські збори не з`являвся, успішністю доньки не цікавився, участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 17). Відповідно до довідки директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ДОЗ ЗМР від 24.02.2023 № 0320/01-08 [PERSON] , [INFO] спостерігається у Центрі. Батьки дитини - [PERSON] , ніколи не приходив з дитиною в поліклініку, не спілкувався із лікарем, не цікавився станом здоров`я дитини. При відвідуванні на дому лікарем та медичною сестрою за весь час спостереження його не бачили (а.с. 18). Згідно акту обстеження умов проживання від 07.06.2023 за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне: двоярусне ліжко, письмовий стіл, приладдя, дитячі речі, одяг, необхідні меблі. За результатами бесіди із матір`ю, остання повідомила, що батько після 2016 року не цікавився донькою, не брав участі у вихованні, не телефонував. Останнє його місце проживання - м. Василівка (а.с. 72). Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до висновку № 01-10/1228 від 20.06.2023 районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування вирішила: [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 71). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки, як було встановлено не проявляє до дитини батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Отже, суд вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судові витрати. Згідно частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved