Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що [INFO] помер її син - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, але позивачка не може оформити спадщину, так як з поважних і об`єктивних причин пропустила встановлений законом строк для її прийняття, а тому просить суд визначити їй додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті сина. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак письмовою заявою просила справу розглядати без її участі, позов підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, та подала відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , і не підтверджено належними та допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із такою заявою. Позивачка подала до суду відповідь на відзив, яким вказала, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Крім того, перелік підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини не є вичерпним і у кожному випадку вони досліджуються судом та їх поважність визначається, виходячи з обставин справи. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2022 року у справі №937/2310/21 Верховний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які при ухваленні рішення врахували похилий вік позивача і запровадження карантинних заходів, що фактично вплинуло на пропущення строку звернення до нотаріуса. Тому, посилання відповідача на те, що дані обставини не належать до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів та не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є безпідставними та спростовуються зазначеною постановою. Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер син позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Петрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 13 травня 2021 року (а.с.10), після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно довідки Петрівської селищної ради Кіровоградської області №4265 від 15 листопада 2021 року, [PERSON] , який помер [INFO] , до своєї смерті був зареєстрований по [ADDRESS] ; з 21.02.2018 року по теперішній час за вищевказаною адресою інші зареєстровані особи відсутні (а.с.9). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00034576130 від 13 січня 2022 року та довідкою Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області №2-321 від 30 грудня 2021 року (а.с.6,11). 02 лютого 2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Осієвської О.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка зареєстрована в реєстрі за №154, та направлена за належністю до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Каліушко Д.І. (а.с.7,54). Однак, листом-роз`ясненням від 04 квітня 2022 року за №110/01-16, що надійшов від приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Каліушко Д.І., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку зі спливом шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Згідно повідомлення державного нотаріуса Петрівської державної нотаріальної контори Каліушко О.Ю. №321/01-16 від 13 грудня 2022 року, спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , згідно алфавітних книг в нотаріальній конторі відсутня (а.с.59). Однак, відповідно до копії спадкової справи №122/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. 15 червня 2021 року, заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] (а.с.29-31). Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності з Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка пропущений термін звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини обґрунтовує тим, що наявна значна відстань між місцем її постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна, так як вона проживає в іншій області, перебування у стресовому стані і душевному хвилюванні через втрату близької людини, похилий вік, введенням суттєвих обмежувальних карантинних заходів в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), в тому числі введення обмежень на проїзд і пересування, перебування за віком і станом здоров`я в групі ризику. Однак, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини». Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25травня 2022року у справі № 459/2973/18(провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17жовтня 2019року у справі № 766/14595/16(провадження № 61- 6700св19), від 30 січня 2020року у справі № 487/2375/18(провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020року у справі № 450/1383/18(провадження № 61-21447св19), від 01червня 2022року у справі № 148/1805/20(провадження № 61-16005св21). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказані висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 27вересня 2022року у справі № 143/1486/19(провадження № 61-16570св21), а також у постанові від 07грудня 2022року у справі № 456/2380/19. Тому посилання позивачки на душевне хвилювання та похилий вік не належить до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, а є суб`єктивними обставинами, які залежали від волі позивача на вчинення чи не вчинення дій щодо прийняття спадщини. Значна відстань між місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини також не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, адже законом передбачена можливість складення та нотаріального посвідчення заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкоємця та направлення цієї заяви засобами поштового зв`язку до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Саме такі дії і були вчинені позивачкою, яка 02 лютого 2022 року - поза шестимісячним строком склала заяву про прийняття спадщини та нотаріально її засвідчила у приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Осієвської О.М. - за місцем проживання позивача та направила цю заяву засобами поштового зв`язку приватному нотаріусу Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І., у якого була заведена спадкова справа внаслідок смерті [PERSON] , тому такі ж дії позивачка могла вчинити у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини. Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, а також обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Так, судом враховано обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року в Україні у зв`язку з запровадженням карантину, внаслідок чого було обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Однак, посилання [PERSON] на те, що вона не могла своєчасно звернутися до нотаріуса у зв`язку з необхідністю дотримання карантинних обмежень і запобіганням зараження й поширення коронавірусної хвороби, не можуть бути самостійною підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка не навела доказів її тяжкого захворювання, відсутності транспортного сполучення за місцем її проживання чи доказів припинення діяльності нотаріусів у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме, з 10 травня 2021 року по 10 листопада 2021 року. У постанові від 20 вересня 2021 року справі № 206/3473/20, на яку посилається позивачка, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції правильно врахував обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року до31 серпня 2020 рокув Україні у зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами, що вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька. Однак, зазначений висновок не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки, спадщина внаслідок смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто після пом`якшення карантинних обмежень, що відбулося 31 серпня 2020 року, а належних доказів щодо поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса позивачка не навела. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 571/731/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 456/2380/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 344/15735/20. Таким чином у позивачки були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Тому суд вважає, що позивачка мала змогу прийняти спадщину на протязі шести місяців шляхом написання заяви в нотаріуса або направленням заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору поштою, оскільки мала для цього достатньо часу, тобто судом причини пропущення строку на прийняття спадщини визнаються такими, що не являються поважними. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачка не надала суду доказів, які б підтверджували наявність обставин, що об`єктивно перешкоджали їй своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі вищевикладеного, суд вважає що позивачка не довела того, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] з поважної причини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 13,77,81,263 ЦПК України та Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Outcome: dismissed