Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.03.2013 року в сумі 36017,11 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номера від 26.03.2013 року. При укладені Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між відповідачем і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які, згідно з заявою, отримані відповідачем у письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, у відповідності до ст.634 ЦК України, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито відповідачеві картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, надано у користування кредитну картку. У подальшому банком збільшено відповідачеві кредитний ліміт до 30000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який розраховується у процентному співвідношенні від загальної заборгованості. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та, в порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за договором не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 15.04.2023 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом в розмірі 36017,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 29532,47 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6484,64 грн. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК». При обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на норми ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, ст.ст.599, 610, ч.2 ст.615, ст.ст.629, 634, 1050, 1054 ЦК України. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в судове засідання не прибув, про його дату, час та місце повідомлявся належним чином (а.с.152). Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності від 10.08.2022 року за №2043-К-Н-О (а.с.85), у п.3 позовної заяви та в клопотанні від 10.07.2023 року просить розглянути справу у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.5, на звороті, а.с.90). 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористалася правом подати відзив на позов і не подала до суду відзив на позов із викладенням своїх заперечень, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.07.2023 року (а.с.96-97). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик в два судові засідання, призначені на 19.09.2023 року та на 03.10.2023 року, надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, згідно з інформацією Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.95). Вказана поштова кореспонденція судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 19.09.2023 року та на 03.10.2023 року, що надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, повертається до суду (а.с.149). З довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вбачається, що вручення неможливе у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Така довідка поштового відділення \~вважається\~належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, \~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач повідомлялася про виклик у судові засідання, призначені на 19.09.2023 року та на 03.10.2023 року, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 19.09.2023 року та на 03.10.2023 року, розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 21.07.2023 року та 19.09.2023 року (а.с.98, 151). Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула судові засідання, призначені на 19.09.2023 року та на 03.10.2023 року, повторно, будучи належним чином повідомленою про їх дату, час та місце, про причини неприбуття не повідомила, тобто без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.07.2023 року, не подала. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за її відсутності, суд врахував обставини справи і постановив ухвалу про заочний розгляд справи та про продовження розгляду справи у відсутності відповідача. За вказаних обставин, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] , оскільки її нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Разом з позовною заявою 10.07.2023 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. надіслав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.7). 2. 10.07.2023 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. разом з позовною заявою надіслав клопотання про отримання процесуальних документів у електронному вигляді (а.с.8). 3. Крім того, 10.07.2023 року представник позивача Гребенюк О.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій також зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.90). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, представник позивача до суду не подавав. 4. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 21.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Гребенюк О.С., до [PERSON] про стягнення заборгованості; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено дати першого та другого судових засідань 19.09.2023 року та 03.10.2023 року; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог; запропоновано сторонам у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов подати інші заяви по суті відповідь на відзив та заперечення; здійснено виклик відповідача в судові засідання на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.96-97). 2. 19.09.2023 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 03.10.2023 року у зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] (а.с.150). 3. 03.10.2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Гребенюк О.С., до [PERSON] про стягнення заборгованості і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.153-154). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення заочного судового рішення немає. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Згідно з п.2 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.87-88). Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 26.03.2013 року Договору кредиту без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , що складається із Заяви позичальника про надання банківських послуг в ПриватБанку, Паспорту споживчого кредиту, Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов і правил надання банківських послуг (а.с.42, 43-47, 48-49, 50-82). Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26.03.2013 року підписала Заяву про надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій, зазначивши свої персональні дані та відомості, надала свою згоду на те, що дана заява разом з наданими їй для ознайомлення Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг (а.с.42). Вказана заява підписана і погоджена банком з другої сторони також 26.03.2013 року. Заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі та орган, що видав, адресу проживання, сімейний стан, відомості про другого з подружжя, про майновий стан та працевлаштування. При цьому, відповідач у Заяві повідомила, що ознайомилася з умовами договору про надання банківських послуг, які надані їй у письмовому вигляді під розписку і погодилася з цими умовами. До того ж, відповідач у Заяві підтвердила, що ця заява, Умови надання банківських послуг, Тарифи, Правила користування платіжною карткою становлять Договір про надання банківських послуг між нею та банком, з умовами якого вона погодилася. Указана Заява не містить відомості про розмір отриманих відповідачем кредитних коштів. У Заяві також відсутні відомості про те, чи отримала та яку платіжну картку отримала відповідач, а лише вказано про бажання отримати зарплатний пакет (а.с.42, на звороті). Крім того, указана Заява не містить погодження між позивачем та відповідачем типу кредитного ліміту. Вказані вище відомості містяться у паспорті споживчого кредиту (а.с.43-47). Зокрема, у папорті споживчого кредиту зазначається про те, що тип кредиту відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума кредиту до 200000-800000 грн.; строк дії договору та строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; пільговий період до 55 днів; мета отримання кредиту споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка поза межами пільгового періоду 42%-36%; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту договірне списання з рахунку клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, а також шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. та 10% від суми заборгованості у разі прострочки, але не менше 100 грн. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 29532,47 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6484,64 грн., виходячи з наведеного розрахунку (а.с.9-22). Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів, розміри і порядок нарахування платежів (а.с.50-82). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов і правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Разом з тим, судом встановлено, що всі ці умови викладені в паспорті споживчого кредиту, а також встановлено, що кредит надано позивачем шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості, довідкою щодо підписання кредитного договору б/н між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , за яким [PERSON] було надано кредитні картки за номерами [NUMBER] від 26.03.2013 року, [NUMBER] від 16.04.2013 року, [NUMBER] від 12.04.2014 року, 4149439104661123 від 08.10.2017 року, 4149629389105602 від 26.02.2020 року; довідкою про зміну умов кредитування, а також випискою по рахунку за період з 26.03.2013 року по 18.04.2023 року, яка складена 18.04.2023 року (а.с.9-22, 41, 40, 23-39). Позивачем встановлено відповідачеві на платіжну картку [NUMBER] від 26.03.2013 року початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн., який згодом збільшено до 2000 грн. станом на 02.04.2013 року, а також до 30000 грн. станом на 01.02.2022 року, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.40) та випискою по картковому рахунку (а.с.23-39). 27.02.2022 року позивачем зменшено відповідачеві кредитний ліміт до 29040 грн. (а.с.40). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та підписала його (а.с.43-47). У Паспорті споживчого кредиту, крім зазначеного вище, повідомлено відповідача, що вона має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Оскільки сторонами було погоджено у Паспорті споживчого кредиту, зокрема мінімальну та максимальну суму кредиту, процентну ставку, розміри щомісячного обов`язкового платежу і порядок його нарахування, то суд вважає, що підписання відповідачем [PERSON] . Заяви, погодження Паспорту споживчого кредиту в сукупності з розміщеними на офіційному сайті банку Умовами, Тарифами підтверджує згоду відповідача на укладення договору про надання банківських послуг. Відповідач не заперечила ні факту підписання нею Заяви про надання банківських послуг, ні ознайомлення та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ні факту відкриття їй позивачем карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в сумі 500 грн.,\~який в\~подальшому збільшено\~до 30000\~грн.,\~ оскільки відзиву на позов із викладенням заперечень щодо вказаних обставин суду не надала. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року. До справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додано детальну виписку по картковому рахунку [PERSON] за кредитним договором без номера за період з 26.01.2006 року по 23.05.2023 року (а.с.16-25). Так, з виписки за договором без номера за період з 26.03.2013 року по 18.04.2023 року вбачається,\~\~\~\~що [PERSON] отримала кредит, оскільки їй встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн., регулярно та активно використовувала кредитні кошти, а також вбачається збільшення кредитного ліміту до 30000 грн., здійснення відповідачем платежів, спрямованих на погашення заборгованості, строки внесення вказаних платежів (а.с.23-39). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами спершу була погоджена сума/ліміт кредиту (500 грн.), про отримання якого сторони дійшли згоди, який в подальшому змінювався, на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та відповідач отримала платіжну картку «Універсальна» за № [NUMBER] , які згодом змінено на платіжні картки «Універсальна з фото» та «Універсальна GOLD» (а.с.41). Отже, кредит надано [PERSON] шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку. Позивачем до позову додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки (а.с.9-22), що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. До того ж, суд звертає увагу, що у розрахунку наведено заборгованість лише по тілу кредиту та по прострочених процентах. Зобов`язання за договором кредиту від 26.03.2013 року [PERSON] не виконала до цього часу. Заборгованість по Договору станом на 15.04.2023 року відповідача [PERSON] перед позивачем становить 36017,11 грн. (а.с.9-22). Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитом. Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не висловила, оскільки відзиву на позов до суду не надіслала. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Отже, слід стягнути заборгованість в сумі 36017,11 грн. відповідно до умов підписаної відповідачем Заяви про надання банківських послуг, з врахуванням підтвердженого випискою по рахунку користування кредитними коштами розміру заборгованості. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд\~\~і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи\~\~чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної\~\~\~в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частинами 1, 2, 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду\~на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи\~\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання\~\~або оспорювання. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України,\~кожна особа\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~\~або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~ вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ч.1 ст.634 ЦК України, \~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за договором кредиту без номера від 26.03.2013 року. Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.06.2023 року (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Outcome: approved