Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати батьком [PERSON] , [INFO] громадянина України [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про громадянина України [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису № 1925 про народження [PERSON] , [INFO] ; стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 23.04.2004 відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували в шлюбі. У період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 22 липня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 1925. До народження дитини позивач і третя особа були знайомі та мали близькі стосунки. У травні 2023 року позивачу стало відомо, що біологічним батьком [PERSON] є він, а не відповідач. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 01.08.2023 до суду надійшла заява третьої особи [PERSON] , у якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності. 01.08.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову та проводити розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання учасники не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та їх безпосередньому дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Положеннями ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.04.2004, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] та [PERSON] одружились 23.04.2004, актовий запис № 348. Прізвища після одруження: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.2008, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.04.2018, виданого Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.04.2018. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.05.2023, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 26.05.2023. Відповідно до копії висновку експертного дослідження від 02.05.2023 № ЕД-19/102-23/7729-БД Вінницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України, експерту необхідно встановити: чи можливо встановити генетичні ознаки зразків букального епітелію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ? Чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] ? Судовим експертом Морозкіною Н.В. встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,99999%. Так, визнання батьківства є волевиявленням особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком та дитиною. Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved