Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та заперечень викладених у відзиві. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та просить припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , встановлених судовим наказом Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року по цивільній справі №373/287/22, починаючи з 23 лютого 2022 року. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 29 жовтня 1994 року по 25 листопада 2011 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зараз розірвано. Від спільного проживання вони мають двох дітей повнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 05 травня 2022 року Переяслав - Хмельницьким судом Київської області видано судовий наказ №373/287/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2022 і до досягнення донькою повноліття. На момент винесення судового наказу про стягнення аліментів і на момент звернення до суду із цим позовом, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем у будинку за адресою [ADDRESS] . В цьому ж будинку проживає і відповідач (мати дитини). Позивач вказує, що приймає участь у вихованні дитини та опікується дитиною, а твердження відповідача, які стали підставою для винесення судового наказу, про те що дитина повністю перебуває на утриманні [PERSON] не відповідають дійсності. Вважає, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, відповідач не мала на меті отримання коштів задля забезпечення інтересів дитини, а діяла під впливом емоцій які виникли внаслідок їх побутових сварок. Відповідачем до суду направлено відзив на позов у якому [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог та вказала, що вони з позивачем та дітьми дійсно проживають у будинку за однією адресою, однак з [PERSON] вони не проживають однією сім`єю. Сторони не пов`язані побутом, витрачають кошти на свої потреби окремо один від одного. Не перебувають у стосунках, як подружжя. Ставить під сумнів доводи позивача та надані ним докази (акти обстеження житлово - побутових умов). Зазначає, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на норми матеріального та процесуального права просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Рух справи в суді. Ухвалою судді Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.08.2023 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. 24.08.2023 в судове засідання з`явилась відповідач та зазначила, що вона отримала примірник позовної заяви із додатками лише 18.08.2023 і клопотала перед судом про відкладення засідання для реалізації нею права на правову допомогу та надання можливості подати відзив на позов. В судовому засіданні позивач зазначив, що після розірвання шлюбу він з [PERSON] проживають в тому ж будинку. В одній кімнаті. Інколи сваряться і він переходить в іншу кімнату. Діти мають власні кімнати. Останні декілька місяців вони не спілкуються. Він возить молодшого сина до школи. [PERSON] купує все необхідне, що дитина потребує. Харчуються вони разом. Позивач вважає, що відповідачка звернулась до суду за аліментами після їх сварки, щоб розізлити [PERSON] , оскільки фактично проживають вони разом і позивач, як батько, приймає участь в житті дитини, і психологічно і матеріально. Просив задовольнити його позовні вимоги. Представник позивача підтримав позов і вказав, що дитина проживає разом із своїми батьками, кожен з яких піклується про дитину. Стягнення аліментів з [PERSON] в такій ситуації, є нелогічним та протиправним рішенням, яке суперечить вимогам 160, 181 СК України. Вважає, що в даній ситуації, відповідач не набула права на аліменти, як один з батьків з яким проживає дитина, і який в силу самостійного догляду за дитиною потребує допомоги другого з батьків. Просить припинити таке стягнення. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково пояснила, що дійсно проживають вони за однією адресою. Позивач несе певні витрати на дитину, втім ці витрати не забезпечують потреб дитини. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. В той же час, відповідач не заперечила, що [PERSON] привозить та забирає дитину зі школи, купує в магазині продукти харчування возить дитину для оздоровлення в санаторій та забезпечує комунальні потреби, як-то дрова для опалення будинку. Представник відповідача також просила відмовити в задоволенні позову. В своєму виступі адвокат вказала, що стороною позивача невірно обраний спосіб захисту. Також [PERSON] вказала, що позивач сплачував [PERSON] певні кошти, що на її думку свідчить про визнання ним обов`язку з аліментних платежів. Обставини встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 19 січня 2010 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Переяслав - Хмельницького міськрайонного управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2011 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] у Переяслав - Хмельницькому відділі РАЦС, актовий запис №228 - розірвано (а.с. 18). [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та 05.05.2022 Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ухвалено судовий наказ, яким з [PERSON] вирішено стягнути на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] у розмірі частини його заробітків щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 21). На підставі зазначеного вище судового наказу було відкрите виконавче провадження №70209238, та державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника (а.с.25,26). [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню і ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.03.2023 визнано судовий наказ від 05.05.2022 у справі №373/287/22 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] за період з 23.02.2022 по 03.11.2022 (а.с. 37-38). Зазначена ухвала суду від 23.03.2023 була оскаржена в апеляційному порядку та постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2023 рішення суду першої інстанції скасоване і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Підставою для скасування ухвали суду стало те, що позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав. Колегія суддів вказала, що припинення обов`язку зі сплати аліментів визначено законодавчо (ст.ст. 273, 367-271 СК України), при цьому слід звертатись до суду із позовом про звільнення від обов`язку щодо сплати аліментів, або ж звертатись до суду про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Звертаючись до суду із позовом про припинення стягнення аліментів [PERSON] додав акт обстеження умов проживання складений 09.02.2023 спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї та фахівцем центру соціальних служб Переяславської міської ради з якого вбачається, що [PERSON] постійно проживає з батьками (сторонами в справі). Зі сторони обох батьків видно турботу щодо забезпечення дитини необхідним для навчання, відпочинку а також продуктами харчування і одягом. На відпочинок дитина їздить з кожним з батьків окремо. До школи дитину возить батько, а їжу готує мама. Однак, батьки між собою конфліктують і атмосфера в родині - напружена (а.с. 28-29). Депутатом Переяславської міської ради Чеботар Т.В. 17.02.2023 складено акт обстеження житлово побутових умов №135 яким встановлено що [PERSON] та [PERSON] проживають у будинку за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] [INFO] . Будинок належить [PERSON] . Про дитину піклуються і матеріально забезпечують обидва з батьків (а.с.30). В той же час, з інформації про виконання батьківських обов`язків від 28.08.2023 №298 складеної класним керівником, директором та практичним психологом ліцею де навчається [PERSON] вбачається, що батько дитини не бере участі у шкільних зборах і не цікавиться його шкільним життям. Цими питаннями опікується матір дитини - [PERSON] (а.с. 71). Згідно розрахунку заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] , заборгованість станом на 01 серпня 2023 року становить 71273,18 грн. (а.с. 72-73). Також, позивачем додано до позову акти обстеження житлово - побутових умов №70 від 10.02.2022 складений депутатом Переяславської міської ради Потапенко Р.М. та довідку про склад сім`ї [PERSON] №63, з яких вбачається що відповідач проживає із дитиною ( [PERSON] ) який повністю перебуває на її утриманні (а.с.7,8). Відповідач наполягає, що зміст зазначених вище документів не відповідає дійсності, а акт №70 та довідка №63 складені зі слів відповідачки. Ці документи були додані до заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів і стали, підставою для його винесення. Адвокатом Овсієнко Ю.А. із посиланням на статтю 78 ЦПК України, заявлено про недопустимість доказів: акту обстеження житлово - побутових умов [PERSON] №70 від 10.02.2022 складеного депутатом [PERSON] , та Довідку виконкому Переяславської міської ради від 10.02.2022 №63, якими встановлено, що відповідачка проживає вдвох із сином - [PERSON] , самостійно його виховує та забезпечує (а.с. 19-20), оскільки дані документи, які надають інформацію про умови проживання відповідачки та склад осіб, проживаючих за адресою [ADDRESS] , складені зі слів [PERSON] на її користь і саме ці документи стали підставою для видачі в подальшому судового наказу за заявою відповідача. Сторона відповідача заперечила проти заяви адвоката Овсієнка Ю.А. вважає спірні докази належними та допустимими. Вирішення спору. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В даному випадку дитина проживає разом із батьком та матір`ю (сторонами в справі). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. В той же час, відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. В ситуації яка досліджується, малолітній [PERSON] проживає в будинку разом із батьком і матір`ю. При цьому батько - позивач у справі, як і матір (відповідач) опікується дитиною та виконує батьківські обов`язки. Пояснення відповідача в судовому засіданні про передумови звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, зводяться до того що [PERSON] витрачає кошти на дитину на власний розсуд і ці витрати не завжди є практичними. Стягнення ж з [PERSON] сталої грошової суми дасть [PERSON] , як жінці, більш практично витрачати їх на побут і потреби дитини. З пояснень позивача слідує, що його поведінка в контексті обмеження надання коштів колишній дружині на побутові потреби, пов`язана із її зверненням до суду та наданням суду в якості доказів довідок, зміст яких не відповідає дійсності. [PERSON] неодноразово зазначав, що він купує і, як батько, буде продовжувати купувати продукти та займатись питаннями які стосуються побутових потреб. Син знає де лежать гроші і бере на свої потреби стільки, скільки йому потрібно, однак завжди погоджує це і питає дозволу. Стягнення з нього аліментів за судовим наказом, вважає несправедливим, а сам наказ таким що виданий помилково. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази надані суду сторонами, що посвідчують умови проживання дитини та склад осіб, які складені зі слів, суд оцінює критично, оскільки обставина проживання дитини разом із батьком і матір`ю встановлена в судовому засіданні та сторонами не оспорюється. Дитина весь час проживає з матір`ю і батьком та перебуває на їх спільному утриманні. Належних та допустимих доказів правомірності стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментних платежів суду не надано, у зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача не буде суперечити інтересам дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини (припинення їх стягнення). Судові витрати. При зверненні до суду з позовом, [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, за його заявою судові витрати. Оскільки вимоги про компенсацію понесених судових витрат заявлено не було, а суд вирішує спір та приймає рішення в межах заявлених вимог, то судовий збір в розмірі 1073,60 грн. суд залишає за позивачем.

Outcome: approved