Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

24 липня 2023 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2930, за вимогою ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» про стягнення з неї 11944 грн. 71 коп. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: вона не отримувала жодних вимог від відповідача до неї про погашення заборгованості за кредитним договором; жодних правовідносин з відповідачем вона не здійснювала, подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а тому просила визнати його таким, що не підлягає виконанню. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, зазначила, що заявлені вимоги підтримають у повному обсязі. Представник відповідача про причини неявки до суду не повідомив, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Треті особи про причини своєї неявки до суду не повідомили. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. завірені належним чином копію спірного виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено, у ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» належним чином засвідчені копію кредитного договору та детальну виписку по рахунку за кредитним договором боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення і сум, які були сплачені боржником з повідомленням дати таких сплат. Оскільки станом на час розгляду справи ухвала суду про витребування доказів не виконана, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 2930 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості за кредитним договором в розмірі 11944 грн. 71 коп. 12 січня 2022 року постановою про арешт коштів боржника приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. при примусовому виконанні виконавчого напису № 2930, вчиненого 19 липня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та належать [PERSON] (а.с. 4). Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», яка набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений позивачкою виконавчий напис вчинений нотаріусом 19 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки укладений договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела належними та допустимим доказами ту обставину, що виконавчий напис нотаріусом вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а відповідач цих обставин не спростував, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1073 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Згідно з ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~сплачені позивачкою\~в рахунок\~судового збору\~кошти,\~стягуються на\~її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved