Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2021р. у справі № 607/21622/20, шлюб між сторонами по справі розірвано. Починаючи із червня 2020 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних стосунків. Від даного шлюбу у них є спільна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Починаючи із листопада 2020 року відповідач взагалі не виконує своїх обов`язків, як батько дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її харчуванням, одягом, іншими необхідними речами для нормального життя дитини, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, бажань. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Натомість, дитину [PERSON] виховує, матеріально забезпечує, доглядає, піклується про неї матір [PERSON] , а батько [PERSON] у вихованні та забезпеченні дитини участі не приймає. Дитина демонструє позитивні емоційні реакції по відношенню до матері, має з нею хороший емоційний зв`язок та контакт, натомість батьком називає зовсім іншу особу, не відповідача. Відповідач веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України (таємне викрадення чужого майна). При цьому, позивач зауважила, що відповідач повторно вчинив нові умисні злочини. Зазначені факти свідчать про системну схильність відповідача до скоєння злочинів та нездатність чи небажання виправлення, що так чи інакше вкрай негативно впливає на їх спільну з останнім дитину [PERSON] . У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили його задовольнити, не заперечили щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду матеріали справи направлено для надання письмового висновку. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що сторони по справі з 03 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2021 у справі № 607/21622/22 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.01.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 205. Згідно довідок від 04.01.2023 за № 15, 16 Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з сім`єю: [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (мати). Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.01.2023 № 322, виданого Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за [PERSON] числиться заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] , станом на 01.01.2023 у розмірі 54 441,75 грн. Відповідно до інформації Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 25 від 30.11.2022 № 47, [PERSON] відвідує молодшу групу № 2 з 01.09.2021 року. Виховує, матеріально забезпечує, піклується, доглядає дитину мати [PERSON] . Батько, [PERSON] у вихованні та забезпеченні дитини участі не приймає. Відповідно до інформації наданої КІШ «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 27.02.2023 № 118, з інформації лікаря-педіатра декларація була підписана 15.11.2021 року. За час спостереження, з приводу надання медичної допомоги дитині [PERSON] зверталась мама [PERSON] . Відповідно до психологічної характеристики наданої нейроклінікою «Меморія» від 18.01.2023 № 137, за час встановлення контакту та проведення обстеження було з`ясовано, що дитина спокійно та впевнено спілкується з психологом. По відношенню до матері демонструє позитивні емоційні реакції. Дитина часто згадує про чоловіка, якого називає - «татусь». З пояснень матері, дитина не пам`ятає і не бачила рідного батька [PERSON] з червня 2020 року, а татусем називає чоловіка, з яким матір проживає спільно. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2022 у справі № 607/5519/21, яке частково змінене ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17.08.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 185 Кримінального кодексу України та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2020 у справі № 753/20263/20. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що починаючи із листопада 2020 року відповідач взагалі не виконує своїх обов`язків, як батько дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її харчуванням, одягом, іншими необхідними речами для нормального життя дитини, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, бажань, не сплачує аліменти на утримання дитини, відповідач веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому, є усі підстави для позбавлення його батьківських прав. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не навідується до дочки, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи, не сплачує аліменти та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.07.2023 № 852, вбачається, що захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Допитані у попередньому судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не забезпечує. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання та утримання неповнолітньої дочки, свідомо нехтує ними та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1 073,60 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved