Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~31 травня 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що 28 листопада 2017 року між сторонами зареєстровано шлюб Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1091. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Створити з відповідачем міцну сім`ю вони не змогли, шлюб виявився невдалим. Причиною цього послужило те, що у них з відповідачем абсолютно протилежні, психологічно несумісні характери, а також різні погляди на сімейне життя. Дані обставини поступово призвели до втрати почуттів між ними. По різних питаннях сімейного життя вони не могли знайти згоди. В сім`ї не було порозуміння. Їх відносини стали дедалі напруженими, що в подальшому призвело до того, що їх сім`я почала неухильно та впевнено розпадатися. На даний час вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків. 02 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 21 червня 2023 року. 19 липня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про надання строку для примирення подружжя. 21 липня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. сторонам було надано час на примирення строком на два місяці. Позивач, будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позову просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні просив повторно надати строк на примирення ще хоча б на 2 місяці, вважає, що вони зможуть із дружиною надалі спільно проживати та виховувати дітей. Одночасно суду пояснив, що у червні 2023 року дружина із дитиною переїхала проживати до свого брата та на даний час там і проживає. За строк наданий на примирення вони почали спілкуватись, але разом не проживають. 02 жовтня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. відмовлено у наданні строку на примирення. Суд, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року між сторонами зареєстровано шлюб Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1091. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляєрішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~щостворити з відповідачем міцну сім`ю вони не змогли, шлюб виявився невдалим. Причиною цього послужило те, що у них з відповідачем абсолютно протилежні, психологічно несумісні характери, а також різні погляди на сімейне життя. Дані обставини поступово призвели до втрати почуттів між ними. По різних питаннях сімейного життя вони не могли знайти згоди. В сім`ї не було порозуміння. Їх відносини стали дедалі напруженими, що в подальшому призвело до того, що їх сім`я почала неухильно та впевнено розпадатися. На даний час вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевогозв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~Україн шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, щомають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді\~справ\~про\~право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна\~подружжя\~№\~11\~від\~21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. І з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторонни вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та\~враховуючи\~ті\~обставини,\~що\~позивач\~наполягає\~на розірванні шлюбу,\~ суд приходить\~до\~висновку,\~що\~позов\~підлягає\~задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем та відповідачем розірванню,\~оскільки\~подальше\~збереження\~шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved