Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачів боргу за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 72\~036,72 грн, у якому позивач просить стягнути з кожного з відповідачів по 1/4 частині заборгованості, відповідно до частки кожного співвласника у спільному майні, та стягнути з відповідачів судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю відповідачів. Зазначена квартира забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. З 01.06.2014 по 22.10.2018 відповідачі не сплачують в повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 28.10.2022 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності та відзив на позов. Представник відповідача вказує, що у позові міститься помилка щодо адреси квартири, за забезпечення якої послугами централізованого опалення виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Правильна адреса квартири [ADDRESS] . Співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] померли, і питання спадкування їх часток не вирішувалось. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 72\~036,72 грн нарахована за період з 01.06.2014 по 01.07.2022, що виходить за межі позовної давності, у зв`язку з чим заборгованість за період з 01.06.2014 по 01.07.2019 у сумі 36\~221,21 грн стягненню не підлягає. Представник відповідача вказує, що з урахуванням наведеного, відповідач [PERSON] позов визнає частково, а саме у частині стягнення заборгованості за період з 01.08.2019 по 01.07.2022, а в решті вимог позову просить відмовити. 26.12.2022 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій зазначено, що після відкриття провадження у справі, позивачу стало відомо про смерть двох співвласників квартири [PERSON] та [PERSON] . Право власності померлих співвласників на квартиру на спадкоємців не переоформлено. Водночас, у відзиві [PERSON] не заперечує та визнає факт отримання спадщини після своєї матерів [PERSON] та брата [PERSON] , оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном та несе обов`язок щодо його утримання. Оскільки інформація про смерть відповідачів [PERSON] та [PERSON] стала відома після відкриття провадження у справі, позивач відмовляється від позовних вимог про стягнення заборгованості із зазначених відповідачів, та просить стягнути із [PERSON] частину боргу за спожиті з 01.06.2014 по 01.07.2022 послуги у розмірі 18\~009,18 грн; стягнути з [PERSON] 3/4 частини боргу за спожиті з 01.06.2014 по 01.07.2022 послуги у розмірі 54\~027,54 грн. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері та брата, тому з неї підлягає до стягнення розміру заборгованості. Строк позовної давності було продовжено на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому позивач має право на стягнення заборгованості з 12.03.2017. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Березенська Ю.О. у судовому засіданні вказала, що відповідач позов визнає частково, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог за період з 01.06.2014 по 01.07.2022, та стягнути заборгованість з неї та відповідача [PERSON] у солідарному порядку, оскільки частки співвласників у спільному майні є рівними, право власності на спадкове майно відповідачами не оформлювалось. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 15.12.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає частково у частині стягнення у солідарному порядку з нього та [PERSON] заборгованості в межах позовної давності, тобто за період з 01.08.2019 по 01.07.2022. Справу просив розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розмір часток кожного із співвласників становить , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №305837218 від 26.07.2022 (а.с. 3). 11.03.2011 між Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно з п.1 даного договору виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с. 5-6). Заборгованість за надані послуги централізованого опалення по квартирі з 01.06.2014 по 01.07.2022 складає 72\~036,72 грн, що вбачається із розрахунку заборгованості по особовому рахунку [ADDRESS] (а.с. 71). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2012 (а.с. 56). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2015 (а.с. 57). Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1,3 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. На підставі викладеного, з огляду на наявність відповідної заяви позивача, суд вважає за можливе прийняти відмову Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради від позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , та закрити провадження по справі у частині вимог до цих відповідачів. Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року),\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до положень\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною 1\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України визначено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не здійснюють оплату наданих їм послуг з централізованого опалення, мають заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачами послуг. При вирішенні справи судом враховується заява представника відповідача [PERSON] від 28.10.2022 та відповідача [PERSON] від 15.12.2022 про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~ від\~11\~березня\~2020\~року\~№\~211\~«Про\~запобігання\~поширенню на\~території\~України\~гострої респіраторної\~хвороби\~COVID-19,\~спричиненої\~коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із\~змінами і\~доповненнями,\~внесеними постановами\~Кабінету Міністрів\~України)\~установлено з\~12\~березня 2020\~року до\~22\~травня 2020\~року на\~всій території\~України карантин,\~строк дії\~якого неодноразово\~продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року. Законом України\~від\~30\~березня\~2020\~року\~№\~540-IX\~«Про\~внесення\~змін до\~деяких\~законодавчих\~актів України,\~спрямованих\~на\~забезпечення додаткових\~соціальних\~та\~економічних гарантій\~у\~зв`язку\~з\~поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, межі заявлених КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради позовних вимог, заяву про застосування позовної давності, продовження визначеного статтею 257 ЦК\~України строку\~ на строк\~дії карантину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за період з 12.03.2017 (3 роки до встановлення карантину з 12.03.2020) до 01.07.2022 в сумі 57\~791,70 грн (58\~362,15 грн сума заборгованості за надані послуги за період з 12.03.2017 по 01.07.2022 + 267,21 грн сума заборгованості за абонентське обслуговування (804,44 грн +33,22 грн оплата у березні та квітні 2017 року)). Щодо порядку стягнення заборгованості суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість відповідно до часток кожного з них у праві спільної власності, а саме стягнути з [PERSON] частину, стягнути з [PERSON] 3/4 частини боргу. Доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] є власником частин квартири, оскільки успадкувала частки квартири, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] , не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях. У частині 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки доводи позову про належність [PERSON] та [PERSON] часток квартири у розмірі та відповідно, жодними доказами не підтверджено, тому вимоги позову про стягнення з відповідачів заборгованості відповідно до часток у спільному майні задоволенню не підлягають. Виходячи з того, що згідно з матеріалами справи вбачається рівність часток відповідачів у праві спільної власності на квартиру та протилежного не доведено, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у солідарному порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума витрат по сплаті судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Outcome: partial