Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

07 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] з до 1/6 частини із всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вимоги обгрунтовано тим, що сторони з 07 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі рішення цього ж суду від 06 квітня 2015 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 18 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. Дане судове рішення набрало законної сили та пред`явлено до виконання у зв`язку з чим 06 квітня 2015 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у Новоград Волинському районі Житомирської області Центрального Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження. 22 лютого 2020 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та перебуває на утриманні позивача. Відповідач разом з донькою [PERSON] проживають у квартирі, яку на сім`ю отримав позивач. Сам же [PERSON] разом з новою сім`єю проживають в орендованій квартирі. Позивач є військовослужбовцем, у зв`язку з чим витрачає додаткові грошові кошти на екіпіровку, спорядження, одяг та на проїзд до місця несення служби. Зважаючи на всі ці обставини, позивач вважає наявними підстави для зменшення встановленого за рішенням суду розмір у аліментів на доньку [PERSON] з до 1/6. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встанов-лено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. 20 вересня 2023 року відповідач подала заперечення на позов, якими просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Зазначила, що квартира, яку їй з донькою лишив позивач, є житловим приміщенням військової частини ОКПП « [INFO] », яке надано в тимчасове користування. Відтак, твердження позивача про те, що він забезпечим [PERSON] та доньку [PERSON] , не відповідають дійсності. Наразі відповідач проживає разом з сім`єю в квартирі брата свого чоловіка [PERSON] , несе витрати на її утримання та як війсковослужбовець перебуває на обліку у черзі на отримання квартири. Відповідач критично ставиться до посилань позивача щодо необхідності винаймати квартиру, сплачувати орендну плату та комунальні послуги, оскільки [PERSON] приховує від суду факт отримання компенсації за піднайом житлового приміщення, передбаченого Порядком виплати грошової компенсації війсковослужбовцям від 26 червня 2013 року за № 450. Твердження позивача про додаткові витрати на проїзд відповідач вважає безпідставними, оскільки [PERSON] , як військовослужбовець Державної прикордонної служби України, має право безоплатно користуватись всіма видами міського пасажирського транспорту загального користування, засобами залізничного, водного транспорту та автобусами приміських маршрутів. Витрати позивача на екіпіровку та обмундирування [PERSON] вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами, оскільки позивач отримує речове забезпечення від Державної прикордонної служби України. Крім того, відповідач зазначила, що [PERSON] не надав суду доказів одержуваних ним доходів та їх джерел, а також не повідомив суду розмір аліментів, які отримує його дружина на утримання дитини. Відповідач також наголосила, що перебуває в новому шлюбі, від якого народила доньку [PERSON] . У чоловіка [PERSON] , від попереднього шлюбу, є дві неповнолітні дитини, яких він підтримує матеріально. Спільна з позивачем донька [PERSON] навчається на платній основі у м. Київ в ЗОШ № 314 «Алско», займається з репетиторами, ходить до фітнес центру. [PERSON] самостійно сама протягом року, без допомоги батька дитини, організувала оздоровлення донки [PERSON] у Болгарії, Австрії та Швеції. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Разом з тим, позивач, в прохальній частині позову просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, заперечення проти позову, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . Наведене підтверджується повторно виданим 29 жовтня 2014 року свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспіль-ського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Шлюб між сторонами розірвано. Дитина [PERSON] залишилась проживати разом з мамою. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі часини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 18 березня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Дане судове рішення набрало законної сили 26 травня 2015 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22 лютого 2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у звязку з чим подружжю присвоєно єдине прізвище [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 22 лютого 2020 року Ріпкинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіональ-ного управління Міністерства юстиції (м. Суми). Від цього шлюбу народилась донька [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 31 травня 2022 року Новоград Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград Волинському районі Житомирської області Центрально Західного міжоегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Позивач з вересня 2022 року проживає в орендованій квартирі у смт. Ріпки, що підтверджується договором оренди житлового приміщення, укладеного з [PERSON] . Згідно п. 1.2, 2.2.4 вказаного договору [PERSON] не пізніше останнього дня місяця сплачує щомісяця орендну плату в розмірі 5\~000 грн. 00 коп. Доказів матеріального становища, отриманого доходу, місця несення служби позивачем до суду не надано. Також судом встановлено, що відповідач 25 грудня 2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим подружжю присвоєно прізвище [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області . Від цього шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 18 квітня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. [PERSON] з серпня 2023 року несе витрати за навчання доньки [PERSON] у позашкільному закладі «Алско». Наведене підтверджується контрактом укладеним 10 серпня 2023 року між відповідачем та ТОВ «Політико правовий коледж «Алско». Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповіда-льність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими між-народними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї У статті 180\~СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно вимог ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1\~ст.\~192\~СК України встановлено, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначе-ний судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зважаючи на вказане та встановлені вище обставини, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у платника аліментів змінилось сімейне становище, так як він створив нову сім ю та народив ще одну дитину. В свою чергу, до тверджень позивача про зміну/ погіршення матеріального становища, суд ставиться критично, оскільки [PERSON] взагалі не надав суду жодних доказів на підтвердження тверджень про проходження військової служби, місце дислокації даної служби, несення витрат на оплату оренди виняйнятої квартири (квитанції, платежі, розписки, тощо), доказів одержуваним них доходів. Зважаючи на доводи відзиву на позов суд вбачає підстави роз`яснити [PERSON] , що згідно вимог ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач, згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 15 травня 2015 року, є учасником бойових дій, а тому при звернені з позовом до суду, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. Незважаючи на це, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Наведене підтверджується дублікатом квитанції № Р24А770435608D31857 від 27 січня 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідачем, до заперечення проти позову, приєднано копію службового посвідчення [NUMBER] виданого 28 червня 2023 року Державною прикордонною службою України, з якого вбачається, що [PERSON] займає посаду штаб сержанта в Головному центрі обробки спеціальної інформації. Разом з тим, доказів того, що [PERSON] має статус, на підставі якого вона звільняється від сплати судового збору, до суду не надано. Відтак, зважаючи на задоволення позову та вимоги ст. 133, 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved