Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ\~в якому просила встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка [PERSON] [INFO] від професійного захворювання. В обґрунтування позову зазначає, що з 25.07.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та його смерті [INFO] . [PERSON] з 1966 року по 1994 рік перебував в трудових відносинах з ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», внаслідок чого отримав 80% втрати професійної працездатності. Встановлено зв`язок смерті [PERSON] від професійного захворювання про що зазначено довідкою про причинний зв`язок смерті від професійного захворювання. Фонд соціального страхування у 2001 році призначив [PERSON] страхові виплати в розмірі 12206,58 гривень у зв`язку із встановленням професійної втрати працездатності. Окрім того, чоловік отримував пенсію в розмірі 14371,77 гривень. Вказала, що вона перебуває на пенсійному забезпеченні та отримує пенсію в розмірі 2200 гривень. На момент смерті чоловіка вона не працювала, звільнилася з підприємства 24.11.2014 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Після смерті чоловіка вона залишилася із доходом у розмірі 2335 гривень, що в 12,3 рази менше ніж дохід чоловіка. В червні 2023 року звернулася до ВІДДІЛУ ОБСЛУГОВУВАННЯ ГРОМАДЯН № 16 (СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР) УПРАВЛІННЯ ОБСЛУГОВУВАННЯ ГРОМАДЯН ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про призначення їй щомісячних страхових виплат в зв`язку зі смертю чоловіка, але їй було відмовлено у призначенні страхових виплат та роз`яснено, що необхідно надати рішення суду про її утримання померлим чоловіком. У зв`язку з чим просить встановити факт перебування на утриманні свого померлого чоловіка . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2023 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ скористалось правом відзиву. Надіслали клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки вони не можуть бути відповідачами у справі та вказана справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вказали, що позивачка на момент виникнення права на отримання страхових виплат не була особою, яка одержувала не менше п`ять років матеріальної допомоги від потерпілого, яка була для неї єдиним і основним джерелом існування. Зазначили, що позивачка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком з 2015 року, яка забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом. Акцентували увагу суду, що заява про призначення виплати щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника відповідно до встановленого зразка не подавалась, оригінали документів для призначення виплат щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника не були пред`явлені, рішення ГОЛОВНИМ УПРАВЛІННЯМ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про відмову в призначенні виплати щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника позивачці не приймалося, а заява розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян", а справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За правилами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Довідкою МСЕК Серії [NUMBER] від 26.08.2022 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] із професійним захворюванням від 01.04.1996 року (а.с.9). [PERSON] звернулася до ВІДДІЛУ ОБСЛУГОВУВАННЯ ГРОМАДЯН № 16 (СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР) УПРАВЛІННЯ ОБСЛУГОВУВАННЯ ГРОМАДЯН ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ із заявою про призначення/перерахування/продовження страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника (а.с. 11-12). З 24.11.2014 року позивачка не працює, звільнена за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.15-17). [PERSON] є особою пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, виданого 22.09.2015 року (а.с.10) та отримує пенсію, яка за період з травня 2021 року по квітень 2022 року склала 26\~671, 86 гривень ( а.с.14). ГОЛОВНИМ УПРАВЛІННЯМ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ надано інформацію згідно якої [PERSON] перебував на їх обліку та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії [PERSON] за квітень 2022 року складав 14\~371, 77 гривень Відповідно до встановленої стійкої втрати працездатності в розмірі 80% (довідка МСЕК від 07.05.2018 року серія 12 ААА № 050213) отримував щомісячну страхову виплату, яку було припинено у зв`язку зі смертю помер [INFO] . Розмір щомісячної страхової виплати [PERSON] за квітень 2022 року складав 12\~206, 58 гривень ( а.с. 13). Відповідно до ч. 6\~ст. 294 ЦПК України\~якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою\~статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого\~статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі-Порядку), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п.2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Приписами ч.1\~ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~визначено: право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно зі\~ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду і що померлий виконував обов`язок з утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги зі сторони померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Положеннями п.п. 9 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями, до заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Пунктом 2.11 вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про те, що [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , постійно мешкаючи разом з ним,. Допомога, яка надавалась [PERSON] була для позивача постійним і основним джерелом засобів до існування. Так, розмір його пенсії в рази (майже 1 до 7) перевущував пенсію за віком позивачки. Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування [PERSON] на утриманні померлого [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що з метою захисту права позивача на пенсійне забезпечення позовна заява в частині заявлених вимог про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню. Щодо доводів сторони відповідача про неможливість розгляду цього спору у порядку цивільного судочинства, то суд звертає увагу на наступне: Вказане питання досліджувалось та обґрунтовувалось судом при відкритті провадження по справі. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі №\~175/1571/15 (провадження № 14-51цс21). Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка залишено без змін. Разом з тим,\~як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, § 36, від 21 лютого року). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, § 230, від 17 січня 2012 року). Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами, зокрема: Bulanov and Kupchik v. Ukraine, заяви № 7714/06, § 27-28 та № 23654/08, § 38-40, від 09 грудня 2010 року, в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції; Andriyevska v. Ukraine, заява № 34036/06, § 13-14,\~23-26, від 01 грудня 2011 року, в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України; Mosendz v. Ukraine» заява № 52013/08, § 116, 119, 122-125, від 17 січня 2013 року, в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами; Shestopalova v. Ukraine, заява № 55339/07, § 13, 18-24, від 21 грудня 2017 року, в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства. У справі № 640/3452/19 Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 листопада 2019 року констатувала, що спір про стягнення несплаченого грошового забезпечення є такими, що пов`язані зі звільненням позивача з публічної служби, наявність якого обґрунтовано позивачем у вказаному позові, за своєю правовою природою є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 426/160/14-ц (провадження № 14-202цс18). Разом з тим, у позові позивач зазначав, що звертався з цим позовом і до Харківського окружного адміністративного суду, проте останній відмовив йому у відкритті провадження у справі згідно з ухвалою від 01 лютого 2019 року, яка мотивована тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважала, що з огляду на висновок про наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду цього спору вказана відмова у відкритті провадження у справі за правилами адміністративного судочинства за аналогічними вимогами позивача поставила під загрозу сутність гарантованого\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Аналогічний висновок щодо доступу до суду та ефективного засобу юридичного захисту викладено у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі №638/5047/21. За таких обставин, враховуючи наявність судового рішення в адміністративній справі, суд вважає, необхідним вирішити спір в порядку цивільного судочинства. Щодо доводів про те, що позивачка звернулась у порядку передбаченому ЗУ "Про звернення громадян" суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з видів пенсії за її вибором. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу. Дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Частиною другою статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. В силу положень ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З матеріалів справи встановлено, що право позивачки на призначення пенсії по втраті годувальника відповідач належними доказами не спростовує і фактично не заперечує, зосереджуючись на недодержанні нею процедури звернення з відповідною заявою. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 3-1). Порядком № 3-1 передбачено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою. Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону. У пункті 10 Порядку №3-1 вказаний перелік документів, що подаються для призначення пенсії в разі втрати годувальника. Відповідно до пунктів 17, 18 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії. Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання пенсіонерів. Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок/призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані уповноваженому органу ПФУ. Таким чином, вирішення вказаного питання передбачає дві складові, а саме: звернення особи з відповідною заявою про призначення (перерахунок) пенсії та прийняття органами ПФУ відповідного рішення за наслідками розгляду заяви у формі розпорядчого акту. Як свідчить зміст заяви позивачки, вона просила призначити їй пенсію у зв`язку із втратою годувальника (померлого чоловіка), додавши необхідні для цього документи. Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії. Отже, саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір. Певні формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Проте це не дає право розглядати заяву як звернення громадян. Таким чином, позивачка не зверталась до відповідача у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян". За таких обставин підстав для залишення позовних вимог без розгляду або закриття провадження суд не вбачає. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved