Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

17 серпня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 14 липня 2017 року уклав шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Як зазначає Позивач, сторони не спроможні вирішувати сімейні питання, оскільки не можуть знайти спільну мову. Усі спірні питання призводять до конфліктів, у зв`язку з чим сім`я розпалась остаточно й примирення неможливе, у зв`язку з чим. Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 18 вересня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. 18 вересня 2023 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого остання позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб. В судове засідання 05 жовтня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин Республіки Ємен [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 2017 року, про що свідчить актовий запис №1554, зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (серія [NUMBER] ). Відповідач не змінювала прізвище після укладення шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін відсутні спільні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved