Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

16 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі - 5 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до настання сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбних відносин з відповідачем [PERSON] у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки у подальшому їхнє спільне життя не склалося, 31 травня 2021 року рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області шлюб між ними було розірвано. 30 грудня 2021 року відповідач змінила своє місце фактичного проживання, переїхавши до батьків, цим самим залишила позивача окремо проживати разом з дитиною. Після чого, вона припинила надавати будь-яку матеріальну чи фінансову допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні. У зв`язку з цим, як вказує позивач їхня спільна дитина перебуває на його повному утриманні. В свою чергу, відповідач у більшості працює неофіційно, маючи мінливий та нерегулярний дохід, з цих підстав, як стверджує позивач, кошти на утримання дитини вона має, проте витрачає їх виключно на власні потреби. Натомість, син постійно потребує нормального харчування, одягу та коштів на лікування, витрати на які позивач самостійно забезпечити не у змозі. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення зазначеного спору в добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 28 вересня 2023 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Перед його початком звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, перед його початком звернулася із заявою щодо здійснення розгляду справи без її участі, пред`явлені до неї вимоги визнала частково, наголосивши на матеріальну спроможність сплачувати аліменти на утримання сину у розмірі - 2000 грн. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 12 травня 2017 року перебували у шлюбі, який, у подальшому на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2021 року у межах справи №731/37/21, було розірвано. Вказане рішення не оскаржувалося та 01 липня 2021 року набрало законної сили (а.с. 8). За період шлюбних стосунків у сторін по справі народилася спільна дитина, - син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до довідки №495, виданої 01 серпня 2023 року старостою Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] дійсно проживає на території Журавського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , який перебуває на його утриманні; колишня дружина [PERSON] з грудня 2020 року з [PERSON] та своїм сином [PERSON] не проживає та не бере участі у вихованні дитини (а.с. 9). Вказані обставини узгоджуються та відповідають Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №29 від 04 серпня 2023 року, засвідченого старостою [PERSON] та сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Крім того, як вбачається з довідки про склад сім`ї №504 від 07 серпня 2023 року, разом з [PERSON] та його сином, також проживають батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Таким чином, суд зважає, що позиція позивача ґрунтується на тому, що син [PERSON] перебуває на його повному утриманні, що фактично відповідачем не оспорюється. У свою чергу, відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини. При цьому, його матеріальний стан не дозволяє самостійно забезпечити сина всім необхідним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з цим, суд констатує обов`язок відповідача [PERSON] щодо її участі у матеріальному забезпеченні сина [PERSON] . При цьому, остання ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків, в частині участі в утриманні її дитини, хоча є працездатною, при цьому будь-які докази на підтвердження відомостей щодо її місця роботи матеріали справи не містять. Крім того, суд зважає, що в матеріалах справи відсутні інші відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі іншого нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено щодо наявності у відповідача інвалідності чи наявності інших утриманців. Станом на момент розгляду судом даної цивільної справи спільному сину сторін [PERSON] виповнилося повних п`ять років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2023 року становить - 2 272 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, станом на 1 січня 2023 року мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком до 6 років повинен становити не менше - 1 136 грн, а для дитини віком від 6 до 18 років повинен становити не менше - 1 416 грн. Підсумовуючи наведене, проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи стан здоров`я дитини, оскільки відомості щодо його інвалідності чи наявності у нього хронічних захворювань у суду відсутні, матеріальний стан батька та платника аліментів, беручи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000 грн, що відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів дитину та буде достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку та належного утримання до досягнення ним повноліття. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з неї у дохід держави.

Outcome: partial