Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.06.2019 р. близько 16 год. 40 хв. за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN T-4» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 25.11.2011, яким на законній підставі, а саме довіреності від 26.11.2011 р. та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0940000 від 15.04.2019 керував позивач та автомобіля марки «ГАЗ-3302» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] на трасі Київ-Чоп +123 сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення водієм марки «ГАЗ-3302» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] ,- п.10.1 та п.10.3 ПДР Украни. По факту ДТП з потерпілим за наявності ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 12019060190000353 від 19.06.2019 р. та розпочато досудове розслідування, в якому [PERSON] був визнаний потерпілим. Постановою слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Горбового Ю.О. від 21.09.2020 кримінальне провадження було закрите відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Пунктом 5 вказаної постанови слідчий постановив: «Копію даної постанови направити заступнику начальника Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] ». Однак, відповідно до відповіді Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 06.11.2020 № К-438 [PERSON] не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із не встановленням місця його перебування, а також у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вина [PERSON] у ДТП та причинно- наслідковий зв`язок між діями останнього та наслідками у вигляді завданої шкоди позивачу повністю доводиться забраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема висновком експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 484/20-25 від 20.02.2020. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] пошкоджено автомобіль марки «VOLKSWAGEN T-4» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта № 81/21, за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] , дорівнює вартості автомобіля на момент до настання ДТП, і становить 187530 грн. 00 коп. Вартість придатних для вторинного використання (утилізаційна) запчастин/складових КТЗ «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] ймовірно будуть становити 15555 грн. 07 коп. Таким чином, розмір фактичного матеріального збитку завданого позивачу на момент настання ДТП складає 171974 грн. 93 коп. Автомобіль «ГАЗ-3302», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] на момент настання ДТП, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0685215 від 19.04.2019 р. був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Ю.ЕС.АЙ» розмір страхової суми на одного потерпілого згідно полісу за шкоду майну складає 100000 грн. Страхувальник своєчасно був повідомлений про страховий випадок, ним була заведена страхова справа № 20.0685215-8066, однак в силу об`єктивних обставин, а саме довготривалого досудового розслідування та відсутність рішення про притягнення винного до адміністративної відповідальності, особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів, з дня подання повідомлення про ДТП та одного року з моменту скоєння ДТП не подала страховику заяву про страхове відшкодування, що згідно листа страхової компанії від 16.01.2021 р. за вих. № 51-0273 стало підставою для відмови Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» у добровільній виплаті позивачу страхового відшкодування. В результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливість ним користуватись тривалий термін, у зв`язку з чим змушений був нести додаткові витрати. Позбавлення позивача та його сім`ї транспортного засобу негативно вплинуло на життя позивача та його сім`ї, життєвий ритм, що позначилось на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань. Завдану моральну шкоду позивача оцінив в розмірі 100000 грн. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 100000 грн.; стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 71974 грн. 93 коп., моральну шкоду в розмірі 100000 грн.; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» свого представника не направили, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Відзив відносно позовних вимог не подавали, заяв та клопотань не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Своїм правом для подачі відзиву не скориставсь, будь-яких заяв та клопотань від останнього не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача. Згідно вимог\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання представник відповідача та відповідач не з`явились, не повідомили про причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є володільцем автомобіля марки «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією довіреності на розпорядження та користування автомобілем від 26.11.2011 р. ( а.с. 9). 18.06.2019 р. близько 16 год. 40 хв. за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN T-4» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 25.11.2011, яким керував [PERSON] та автомобіля марки «ГАЗ-3302» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на трасі Київ-Чоп +123 сталась дорожньо-транспортна пригода. Постановою слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Горбового Ю.О. від 21.09.2020 кримінальне провадження № 12019060190000353 від 19.06.2019 закрите відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до пункту 5 вказаної постанови копію даної постанови направлено заступнику начальника Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] . Протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] не складавсь. ( а.с. 14). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 484/20-25 від 20.02.2020 проведеного в межах кримінального провадження в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля ГАЗ-3302, р/н [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 та 10.03 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність технічним вимогам вищевказаних пунктів ПДР України. З врахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати, технічно необґрунтовані дії водія [PERSON] , які суперечили вимогам пунктів ПДР України. ( а.с. 15-19). Висновок експерта № 484/20-25 суд оцінює, як один із доказів у справі, та враховує, що вказаним висновком встановлена невідповідність дій водія [PERSON] ПДР України. При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Як вбачається з Висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи № 81/21 від 10.03.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] , дорівнює вартості автомобіля на момент до настання ДТП, і становить 187530 грн. 00 коп. Вартість придатних для вторинного використання (утилізаційна) запчастин/складових КТЗ «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] ймовірно будуть становити 15555 грн. 07 коп. Таким чином, розмір матеріального збитку завданого позивачу становить 171974,93 коп. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0685215 від 19.04.2019 автомобіль «ГАЗ-3302, номерний знак [NUMBER] , було застраховано в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза 1000 грн. ( а.с.19). Відповідно до повідомлення ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» позивачу [PERSON] за вих. № 51-0273 від 16.01.2021 р. відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропущенням строків на подання заяви про страхове відшкодування ( а.с. 20). Згідно зі\~статтею 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої\~статті 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За положеннями\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно\~статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(у редакції, чинній на момент ДТП) (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(в редакції, чинній на момент ДТП). У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі - Закону№ 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону№ 1961-IV). Обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) у Страховика не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), суд, з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшов висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону№ 1961-IV). У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. На підставі викладеного, суд враховує, що ДТП відбулась 18.06.2019 року, з позовом до суду позивач звернувсь 27.05.2021, позивач навів об`єктивні обставини, які не залежали від його дій, зокрема довготривале досудове розслідування, відсутність рішення про притягнення винного до адміністративної відповідальності, отже позивач звернувсь в межах трирічного строку звернення до страховика для здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 30.2\~ст. 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Пунктом 36.2.\~статті 36 Закону № 1961-IV\~передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Спеціальні правила\~Закону №1961-IV\~обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29). Відповідно до п. 12.1.ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Оскільки за висновком експерта № 81/21 судової автотоварознавчої експертизи № 81/21 від 10.03.2021 ремонт транспортного засобу «VOLKSWAGEN T-4 Combi 2.5.TDi (70/7D) » р.н.з. [NUMBER] є економічно необгрунтованим, вказаний автомобіль вважається фізично знищеним. Враховуючи, що позивач [PERSON] не отримав страхове відшкодування, фактичний розмір шкоди становить 171974,93 коп. На підставі викладеного, на користь [PERSON] підлягає стягненню із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля при ДТП, яка за мінусом франшизи складає 99000,00 грн., а з відповідача [PERSON] на користь позивача 71974,93 коп. Окрім того, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4000 грн., які підтверджені належними доказами по справі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] в розмірі 100000 грн. суд дійшов до наступного висновку. За змістом\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема внаслідок отримання особою душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. В даному випадку, факт пошкодження належного позивачу автомобіля доводиться матеріалами справи, не був спростований в ході судового розгляду, що є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. За змістом\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, згідно п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач відчував крайньо негативні емоції, психологічний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю здійснювати дії по відновленню свого автомобіля суд, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування 20000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо питання стягнення судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, в обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., позивачем та його представником надано: договір № 1 про представництво та надання правової допомоги від 17.03.2021, з визначенням гонорару в розмірі 10000 грн. Отже враховуючи викладене з відповідачів підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, в розмірі 10000,00 грн. Відповідачами клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подано. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, слід стягнути з відповідача ТДВ`Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» на користь позивача понесені судові витрати - в розмірі 5859,88 грн., а з відповідача [PERSON] на користь позивача 6059,88, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~ відповідачі, доводів позивача не спростували, будь яких доказів , клопотань до суду не подали, в судові засідання не з`являлись. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з вищевикладених мотивів.

Outcome: partial