Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

07 липня 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачу належить 5/6 цієї квартири, а відповідачу - 1/6 частка. Позивач вказує, що частка відповідача у квартирі є не істотною, її неможливо технічно виділити відповідачу, а сама вона відмовляється продати йому цю частку. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на 1/6 частку кватири [ADDRESS] , яка належала відповідачу; виплатити відповідачу грошову компенсацію за її частку у квартирі. Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві його представник просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином поштою. Відзиву на позов відповідач також не подала. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак повторно не з`явилася в судове засідання та не подала відзиву на позов, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачу належить 5/6 частки цієї квартири на підставі договору дарування від 18 травня 2023 року, а відповідачу - 1/6 частка у квартирі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2011 року. Площа квартири становить 67,5 кв.м., з яких житлова - 38,0 кв.м. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що відповідач має на праві власності інше житло, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач з грудня 1995 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно висновку ТОВ «Арт Буд Проект» від 12 червня 2023 року №12-06/23, за технічними показниками у квартирі за адресою [ADDRESS] відсутня можливість виділення 1/6 частки. Також, відповідно до проведеної на замовлення позивача оцінки, ринкова вартість спірної квартири станом на 30 червня 2023 року становить 1 176 280 грн., а її 1/6 частки - 196 046,67 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 360 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зважаючи на те, що частка відповідача у спірній квартирі є незначною і технічно неможливо виділити її в натурі, враховуючи, що позивач вніс на депозитний рахунок суду грошову компенсацію за частку відповідача у квартирі, а припинення її права власності на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, адже остання забезпечена іншим житлом, а у спірній квартирі не проживає та не зареєстрована, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 960,47 грн., який сплачений за позовні вимоги майнового характеру. Позивач також окремою квитанцією сплатив судовий збір у розмірі 1 073,60 грн,. як за позовну вимогу немайнового характеру, що було зайвим, адже позов містить виключно вимоги майнового характеру, за який судовий збір вже був сплачений. В такому випадку, на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір», цю суму слід повернути позивачу.

Outcome: approved