Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач, Банк, АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), в якому просить стягнути з останнього на користь Позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29.12.2018 року у розмірі 14 310,29 грн. та 2 102,00 грн. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку Позивач просить стягнути з Відповідача в примусовому порядку. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, передано до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 02 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі № 509/4079/20-ц та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 12 жовтня 2021 року відповідно до розпорядження № 363 від 11 жовтня 2021 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з смертю судді [PERSON] Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду м.Києва Соколову О.М. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. від 08 листопада 2021 року цивільну справу № 509/4079/20-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. від 17 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 509/4079/20-ц та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи встановлено, що 29.12.2018 року між сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення, що відпадає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському caйті, та з якими відповідач ознайомлена під час написання такої заяви, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов п. 2.1.1.12.3 Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Пунктом 2.1.1.12.7.1.1 Договору визначено, що у разі непогашенння Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.10 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 року, згідно до п. 2.1.1.2.12 Договору визначено, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які і відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі : для картки «Універсальна» 86,4 %, для картки «Універсальна голд» 84,0%. Однак, Відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 20.05.2020 року, сума заборгованості складає 14 310,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 080,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 4 230,29 грн. Суд, приймає до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий Позивачем і вважає такий вірним, оскільки вказаний розрахунок заборгованості Відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано, у зв`язку з чим з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 310,29 грн. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, Відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості, Відповідачем не надано. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи те, що Відповідачем порушено передбачений договором б/н від 23.02.2018 р. порядок погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих відсотків, позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню в межах заявлених АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням позову Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача.

Outcome: approved