Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнення позовної заяви просить: 1)позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 2)стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.04.2022 року до Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області надійшло повідомлення від Сектору поліцейської діяльності №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про встановлений факт про покинуту малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у домоволодінні [PERSON] . Прибувши до домоволодіння гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , працівниками Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області та представниками органу внутрішніх справ України було виявлено малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка знаходилася у будинку разом з бабусею [PERSON] , мала охайний вигляд, жодні ознаки занедбаності були відсутні. У будинку створені всі умови для проживання дитини: наявне окреме ліжко, дитячий візочок, дитяче харчування та одяг відповідно до віку дитини. Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітню дитину [PERSON] було залишено на тимчасове влаштування у гр. [PERSON] за її заявою. Було з`ясовано, що матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але зі слів [PERSON] , не проживаючої за місцем реєстрації, та місцезнаходження якої [PERSON] теж не відоме. Про батька дитини відомості відсутні. Зі свідчень [PERSON] малолітню дитину у віці одного місяця, хвору та з дефіцитом ваги, привіз до неї громадянин Молдови [PERSON] , пояснивши, що мати дитини знаходиться в лікарні. Про факт залишення дитини без батьківського піклування [PERSON] не повідомила орган опіки та піклування, та доглядала її самотужки. 11 квітня 2022 року завідувачем сектору Служби у справах дітей було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та обстеження житлових та матеріально-побутових умов, згідно з яким малолітня дитина [PERSON] проживав в умовах, що відповідають всім санітарно-гігієнічним нормам, має все необхідне для повноцінного розвитку. З лікарем сімейної медицини укладено декларацію щодо медичного супроводу малолітнього [PERSON] . В ході проведеного комплексу заходів, спрямованих на соціальний захист дитини, малолітнього [PERSON] було залишено у родині його прабабусі [PERSON] на тимчасове проживання до вирішення подальшої долі дитини, та поставлено на облік як таку, що проживає у сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 13 травня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] та рекомендовано органу опіки та піклування клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав останньої. Орган опіки та піклування Богодухівського району Харківської області дійшов висновку, що [PERSON] відмовилася від піклування про здоров`я своєї малолітньої дитини, не займається її фізичним, духовним та моральним розвитком, залишила дитину у родині своєї родички на довготривалий період, долею дитини не цікавилася, батьківського піклування та любові не виявляє. Відтак, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] . Представник позивача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , та стягнути аліменти на його утримання. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні відзив на позовну заяву підтримала, позов не визнала, прохала відмовити в його задоволенні, оскільки планує проживати разом із сином, бажає піклуватися про нього. Пояснила суду, що перебуваючи у цивільному шлюбі з [PERSON] , у них народився син [PERSON] , [INFO] . Коли сину виповнилося 2 місяці, вони розійшлася з цивільним чоловіком. У цей час захворіла на коронавірус її старша донька [PERSON] , [INFO] , та відповідачка разом з нею потрапила до лікарні на стаціонарне лікування, де вони перебували близько місяця. У цей час [PERSON] опікувався його біологічний батько - [PERSON] . Після виписки з лікарні, відповідачка з донькою поїхали до бабусі в с. Олексіївка Богодухівського району Харківської області. Приблизно 26-27.12.2021 року [PERSON] привіз [PERSON] до бабусі, оскільки йому одному було важко доглядати за дитиною, відповідачка з донькою в цей час теж знаходилися у бабусі, відповідачка навіть допомагала [PERSON] переносити дитячі речі сина з його автомобіля до хати своєї бабусі. [PERSON] був хворий (спостерігалися кашель та нежить), відповідач придбавала ліки для його лікування, та сама займалася його лікуванням. Зазначила, що інформація, яка міститься в довідці сімейного лікаря [PERSON] про те, що нібито у дитини був дефіцит ваги, не відповідає дійсності, оскільки згаданий лікар є 80-ти річною людиною, яка вже мало розуміється у своїй роботі, та складе будь-який документ, якщо її про це гарно попрохають. Пробувши у бабусі близько місяця, між відповідачкою та бабусею відбулася розмова, про те що бабуся [PERSON] доглядатиме за її дітьми - [PERSON] та [PERSON] , а відповідачка поїде на роботу в м. Дніпро, з чим бабуся погодилася. Відповідачка зазначає, що забезпечувала дітей всім необхідним: придбавала для них продукти харчування, одяг, засоби гігієни, іграшки та надавала бабусі грошові кошти на потреби своїх дітей, також переводила грошові кошти на банківську карту своєї тітки [PERSON] , яка проживає разом з [PERSON] . Зазначила, що придбала до будинку бабусі ванну, та задля комфорту дітей зробила у ванній кімнаті ремонт, проте чеки на це все не збереглися, оскільки відповідач навіть думки не допускала, що відносно неї в суді буде порушена справа щодо позбавлення її батьківських прав, де їй доведеться доводити свою правоту. Після від`їзду до м. Дніпра відповідач повернулася до бабусі в с. Олексіївку у квітні 2022 року, з наміром забрати дітей [PERSON] і [PERSON] , і поїхати у м. Рівне, де проживають її бабуся та дідусь, потім до Польщі , а звідти до Німеччини. Однак бабуся, [PERSON] , не дозволила їй забрати [PERSON] , віддала їй лише старшу доньку [PERSON] , після чого вигнала відповідачку з хати. [PERSON] зі старшою донькою подалася до м. Дніпро, сподіваючись, що згодом бабуся передумає, та віддасть їй [PERSON] . Того ж дня, як пізніше дізналася відповідачка, бабуся викликала поліцію з метою зафіксувати той факт, що відповідачка не опікується сином [PERSON] . Вважає, що бабусин вчинок був продиктований тим щоб вподальшому встановити над [PERSON] опіку задля отримання соціальних виплат. На початку травня 2022 року відповідачка знову приїхала до бабусі, де провела з сином більше доби. Потім приїжджала до сина 1 раз на 1-2 місяці, частіше не дозволяла робота відповідачки, яка працює не офіційно, кріс того через запроваджений в країні воєнний стан спостерігалося незадовільне транспортне сполучення. Відповідач зазначає, що наразі відвідує сина значно частіше, практично все літо 2023 року вона була з [PERSON] у с. Олексіївці , доглядала за ним, гралася, разом відвідували дитячий майданчик, придбавала для нього продукти, одяг та солодощі. [PERSON] почав потроху розмовляти та називає її мамою. Протягом літа 2023 року відповідачка допомагала бабусі по господарству, збирала малину, наразі вони з бабусею знайшли спільну мову, та примирилася. Зазначила, що раніше не могла забрати [PERSON] до себе у м. Дніпро, оскільки більшу частину дня працює, відтак, не може приділяти сину уваги в тій мірі, яку потребує дитина його віку. Запевняла, що наразі займається пошуком будинку в м. Дніпрі, який має намір винаймати для спільного проживання зі своїм молодшим братом [PERSON] , матір`ю [PERSON] , старшою донькою [PERSON] та сином [PERSON] , планує переїхати туди після того як відсвяткують у листопаді день народження [PERSON] . Крім того, зазначила, що має трьох дітей, третім є хлопчик [PERSON] , [INFO] , який наразі за домовленістю між батьками, проживає з його біологічним батьком - [PERSON] , який також є і біологічним батьком старшої доньки відповідачки - [PERSON] . [PERSON] зазначила, що проживає м. Дніпрі разом з матір`ю та донькою [PERSON] , донька ходить до першого класу, та відвідує гуртки. Відтак, вважала, що позовні вимоги щодо неї не обґрунтовані, наполягала на тому, що від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] не ухиляється, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Фільова Н.Д. у відкритому судовому засіданні підтримала відзив та позицію своєї довірительки, просила суд відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що наразі в країні ситуація ускладнена воєнним станом, а відповідачка самотужки забезпечує двох малолітніх дітей. Вважає, що вона надавала дітям все необхідне, як то: одяг, продукти харчування, грошові кошти, які [PERSON] пересилала на карткові рахунки своєї тітки [PERSON] , яка проживає в одному будинку з бабусею відповідачки. Задля того щоб захистити дітей від стресу в умовах військового стану, [PERSON] мала намір вивезти їх закордон, проте через незгоду бабусі віддати їй [PERSON] , відповідачка змушена була залишитися в Україні, щоб бути ближче до дітей, та забезпечувати їх потреби. Оскільки в селі роботи немає, відповідачка змушена працювати у великому місті таке як Дніпро, де разом з нею проживає її старша донька [PERSON] . Представник відповідача зазначає, що [PERSON] наразі частіше стала бачитися із сином, піклується про нього, він називає її «ма». Протягом літа 2023 року відповідачка допомагала бабусі по господарству, збирала малину, наразі вони з бабусею примирилася. Відповідач має намір винаймати приватний будинок в м. Дніпрі для спільного проживання з дітьми, в тому числі і з сином [PERSON] . У попередніх засіданнях бабуся [PERSON] пояснила суду, що їй вигідно оформити над [PERSON] опікунство, щоб отримувати за це грошові кошти. Зазначила, що працівники поліції не повідомили відповідачку про те, що її бабуся [PERSON] подала відносно неї заяву до поліції, звинувативши [PERSON] в тому, що остання покинула свого малолітнього сина, та не опікується ним. Крім того, представник відповідача зазначила, що на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської селищної ради, на якій розглядалося питання щодо невиконання [PERSON] батьківських прав, відповідачку не викликали. Всі документи по дитині [PERSON] складені службою у справах дітей одним днем (у всіх них проставлена одна календарна дата), та зі слів бабусі відповідачки. Зазначена обставина, на думку представника відповідача, свідчить про формальний підхід до справи з боку служби у справах дітей. З огляду на викладене, в задоволенні позову прохала відмовити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, та позбавивши батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , стягнувши з неї аліменти на утримання її сина [PERSON] . Зазначила, що формальний підхід до справи з боку служби у справах дітей не має місця в розглядуваній справі, оскільки, документи складені службою однією календарною датою як того вимагають приписи Постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Про діяльність органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу та свідків, доходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Матір`ю дитини зазначена - [PERSON] /Т.2, а.с. 104. Згідно з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00034100677 від 09.12.2021 року, відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /т.1, а.с.9/. З копії повідомлення інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Орлової В. за №1984/119-84107-22, адресованого на ім`я начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Людмили Пономаренко, вбачається наступне. 11.04.2023 року о 08:50 год. до СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] . Так, 10.04.2022 року її онучка гр. [PERSON] покинула свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та поїхала у невідомому напрямку. Також гр. [PERSON] просить оформити опікунство над правнуком / т.1, а.с.10/. 11.04.2022 року у с. Олексіївка Богодухівського району Харківської області, інспектором з ЮПСП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Орловою В.М., у присутності особи, яка знайшла дитину, [PERSON] , понятих [PERSON] , [PERSON] , представника служби у справах дітей [PERSON] , складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що [INFO] о 10 год. 50 хв. була виявлена дитина чоловічої статі, [PERSON] , [INFO] , зі слів бабусі [PERSON] , дитину до неї доставив [PERSON] , дитина знаходиться у занедбаному стані. На час доставлення дитини, останньому був один місяць, додатковий одяг був відсутній. Як зазначила у вищевказаному акті завідувач ФАП - Полупан Л.А., на момент виявлення дитини, її стан задовільний. Дитина здорова. Скарг зі слів бабусі немає / т.1, а.с. 11/. З копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , складеного інспектором з ЮПСП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Орловою В., завідувачем сектору Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р.В., та [PERSON] , вбачається, що фактично догляд за дитиною здійснює [PERSON] . Небезпеки для дитини немає. Зі слів бабусі (прабабусі [PERSON] ) хвору дитину з дефіцитом ваги, їй доставив гр. [PERSON] , пояснивши, що мати дитини знаходиться у лікарні зі старшою донькою. У графі «пояснення батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитинною, родичів, інших осіб» зазначено, що мати залишила дитину, без попередньої згоди, та зникла у невідомому напрямку. [PERSON] пояснює, що забезпечує дитину самостійно, за рахунок своєї пенсії. Коментар спеціаліста: мати дитини самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] у повній мірі здійснює належний догляд за дитиною. У графі «пояснення батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитинною, родичів, інших осіб» (на а.с.15) зазначено, що гр. [PERSON] , пояснила, що [PERSON] залишила свого малолітнього сина [PERSON] на її утримання, та не піклується про його життя та здоров`я. Коментар спеціаліста: питання про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] буде розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Як встановлено судом в досліджуваному Акті проведення оцінки рівня безпеки дитини відсутній підпис [PERSON] / т.1, а.с.12-16/. Відповідно до копії Акту обстеження житлових та матеріально- побутових умов [PERSON] від 11.04.2022 року складеного завідувачем сектору Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р. та інспектором з ЮПСП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Орловою В., гр. [PERSON] , разом з малолітньою дитиною мешкає в окремій кімнаті. Дитина забезпечена одягом, продуктами харчування (дитяча суміш). Декларацію із сімейним лікарем укладено /т.1, а.с.17/. 11 квітня 2022 року наказом № 22 начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Людмили Пономаренко, малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до родини прабабусі [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідальність за збереження життя та здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , покладено на [PERSON] , [INFO] / т.1, а.с.19/. Того ж дня, службою у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в особі Руслани Пахаренко , у присутності інспектора з ЮПСП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Орлової В., дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до Акту про факт передачі дитини, передано [PERSON] , [INFO] . Дитина здорова, врівноважена, з додатковим одягом, іграшками та одягом забезпечена відповідно до віку /т.1, а.с.19/. Згідно з довідкою виданою виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 12.04.2022 року, № 25-01-13/69 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO], онук [PERSON] , [INFO], онук [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с.23/. З довідки виданої КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 09.06.2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на медичному обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Дублянка з 07.11.2021 року. Дитина перебуває під наглядом [PERSON] , [INFO]. За даними постійного медичного обстеження - фізичний і психоемоційний розвиток відповідають даним здорової дитини /т.1, а.с.25/. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 13.06.2023 року № 01-25/2265, орган опіки та піклування вважає за доцільне клопотати перед Краснокутським районним судом Харківської області, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] / т.1, а.с. 20/. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила суду, що вона є тіткою відповідачки [PERSON] . З грудня 2021 року дитина [PERSON] , проживає з прабабусею [PERSON] . Зазначила, що відповідачка має троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , прізвище якого вона не пам`ятає. [PERSON] народився [INFO] . 27.12.2021 року [PERSON] привіз [PERSON] до його прабабусі [PERSON] , свідок була при цьому присутня. [PERSON] пояснив, що вирушає на заробітки, і звернувся до [PERSON] з проханням доглядати [PERSON] , поки його матір, відповідачка по справі, перебуває з донькою [PERSON] на стаціонарному лікуванні. Разом з [PERSON] [PERSON] привіз дитячі речі з бебі-бокса, упаковку підгузників і дитяче харчування. Наступного дня, 28.12.2021 року, на прохання [PERSON] , приїхала лікар та оглянула [PERSON] , дитина не добирала у вазі, та декілька днів була не купана. Одразу оформили з лікарем декларацію. Вперше після того, як [PERSON] привіз дитину до прабабусі [PERSON] , відповідачка навідалася до нього після нового 2022 року, привізши решту одягу з бебі-бокса, та дитячу суміш у кількості 10 пачок. З сином навіть не спала, не гуляла, не гралася, не купала, не годувала, коли дитина плакала, не на руки не брала. В село до бабусі відповідачка приїхала з метою відпочити та весело провести час в компанії сусідки, з якою проживав її рідний брат [PERSON] . Свідок вказує, що [PERSON] за 2022 рік приїжджала разів 10, більше у своїх справах, а саме: розважитися. До дитини [PERSON] материнської уваги та любові не проявляє. Одного разу [PERSON] переслала з м. Дніпра 30 пачок дитячого харчування. Більше нічого для дитини не привозила. Нещодавно придбала для [PERSON] 4 баночки м`ясного харчування, яке дитині не подобається та він його не їсть, проте відповідачка як мати не знає про вподобання свого сина. Наступного дня після дня народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] приїхала до нього, щоб, на думку свідка, показати всім яка вона гарна мама, сфотографуватися з тортом та виставити світлину в інтернет. Відповідачка подарувала [PERSON] костюмчик, іграшковий мобільний телефон, та торт. [PERSON] її як матір не визнає, на руки до неї не йде, боїться, відповідачка в свою чергу уваги на нього не звертає, постійно сидить у телефоні, коли син ходить поряд. За [PERSON] постійний догляд здійснює [PERSON] , перешкод у спілкуванні з сином відповідачці не чинить. Зазначила, що [PERSON] не має на меті позбавити [PERSON] батьківських прав. Свідок вказала, що декілька разів відповідачка дійсно переводила на її картку по 500 грн. Коштів на ремонт будинку [PERSON] відповідачка не надавала, ванну придбала з власної ініціативи через те, що попередня ванна була стара та не придатна для використання. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка фахівець з соціальної роботи Краснокутського ЦСС [PERSON] пояснила суду, що у квітні 2022 року їй зателефонувала представник служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р.В., та повідомила, що потрібно виїхати за викликом у село Олексіївку на [ADDRESS] , з приводу покинутої новонародженої дитини. Свідку стало відомо, що зі слів бабусі [PERSON] , дитину - [PERSON] до неї привіз невідомий чоловік, та залишив її у неї. У цей час, мати дитини, начебто перебувала в лікарні. В будинку бабусі наявні були всі необхідні речі для забезпечення життєдіяльності дитини. Бабуся написала заяву, з проханням залишити дитину разом з нею. Свідок зазначила, що ця родина не перебуває ні на обліку, ні під супроводом у Краснокутському ЦСС. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є страростою с. Олексіївки Богодухівського району Харківської області, пояснила суду, що уполе зору відповідачка [PERSON] потрапила давно. Це не перша покинута нею дитина. Вона має чотирирічного сина [PERSON] , якого покинула на біологічного батька практично відразу після народження дитини. Сина [PERSON] вона покинула у 1,5-2 - місячному віці на прабабусю [PERSON] напередодні 2022 року. З кінця грудня 2021 року, та по тепер свідок бачила відповідачку в селі 4-5 разів. Згадує, що бабуся [PERSON] декілька разів зверталася до неї як до старости з проханням купити за її кошти підгузники в смт Краснокутську для правнука [PERSON]. Крім того, прохала надати для [PERSON] памперси та дитяче харчування, якщо буде гуманітарна допомога, хоча до того гуманітарну допомогу їй вже декілька разів видавили. Опікується дитиною лише прабабуся [PERSON] , допомагають їй доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Мати [PERSON] , відповідачка по справі, не допомагає бабусі у вихованні сина, та на території Олексіївського старостинського округу не проживає. Чи телефонує відповідачка до бабусі, щоб дізнатися про дитину, свідку не відомо. Зі слів бабусі, декілька разів [PERSON] привозила для дитини костюмчики та дитяче пюре. [PERSON] виповнився один рочок, [PERSON] з цієї нагоди привезла торт та костюмчик для нього. Коли відповідачка приїжджала у село до бабусі, частіше всього на короткий час, свідок ні разу не бачила щоб остання гуляла з сином. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що вона є колишньою дівчиною брата [PERSON] , з якою перебуває у дружніх відносинах. Свідку відомо, що відповідачка має є двох дітей - [PERSON] та [PERSON] . З лютого по березень 2022 року свідок жила у бабусі відповідачки, [PERSON] . В цей час там також проживав [PERSON] . Відповідачка з ними не проживала, але приїздила приблизно через кожні два тижні. Коли [PERSON] приїздила, то завжди гуляла з [PERSON] , гралася з ним, вкладала спати. В червні 2022 року відповідачка зателефонувала бабусі у присутності свідка, та поцікавилася що необхідно привезти для дитини, на що бабуся відповіла, що [PERSON] потрібні соски і шапочка. Відповідач їх придбала, і привезла до бабусі. В той же день [PERSON] залишила в будинку бабусі свою сумку, з якої пропали гроші, хто їх взяв так і не з`ясувалося. Свідок вважає, що відповідачка гарна мати, вона постійно щось привозить своєму сину, а оскільки ростить [PERSON] самотужки, то змушена багато працювати. [PERSON] привіз до бабусі його батько, в той час як [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні зі старшою донькою. З квітня по липень 2022 року свідок проживала у м. Дніпрі з братом відповідачки, з відповідачкою, її донькою [PERSON] та хлопцем відповідачки. За цей період відповідачка відвідувала [PERSON] декілька разів на місяць; вона приїжджала до сина 1 раз на 4-5 днів, у період з квітня по липень 2022 року. Всі ці рази свідок їздила разом з нею. Кожного разу [PERSON] привозила гроші бабусі для догляду за дитиною, дитяче харчування, одяг та підгузники. Коли [PERSON] не мала можливості приїхати до [PERSON] , то пересилала бабусі гроші, щоб та придбала для нього все необхідне, або засобами поштового зв`язку пересилала дитячі речі та дитяче харчування. Свідок багато раз чула телефонні розмови між відповідачкою та її бабусею [PERSON] , на запитання [PERSON] що необхідно привезти дитині, [PERSON] відповідала, що нічого не потрібно. Під час приїзду [PERSON] годувала [PERSON], гуляла з ним. [PERSON] ставиться до [PERSON] гарно, посміхається до неї, проситься на руки, радіє матері. Свідок зазначила, що бабусі [PERSON] потрібні гроші, так як у них в сім`ї постійні п`янки, оскільки [PERSON] , її дві доньки, та чоловік вживають алкогольні напої. Свідок зазначила, що [PERSON] зробила ремонт у бабусиному будинку, придбала ванну. Свідку невідомо чи зверталася відповідачка до правоохоронних органів з тим щоб повернути [PERSON] . Бабуся [PERSON] сказала, що не віддасть [PERSON] [PERSON] , та позбавить її батьківських прав. Після сварки з бабусею, [PERSON] коли приїжджала в село, перестала ночувати в неї, а ночувала у свого батька. Свідок зазначає, що відповідачка хоче забрати [PERSON] та самостійно піклуватися про нього у м. Дніпрі, де вона винаймає квартиру, в якій є всі необхідні умови для зростання дитини. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка інспектор з ЮПСП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Орлова В., пояснила суду наступне. 11.04.2022 року о 08.50 год., на лінію 102 надійшло повідомлення від громадянки [PERSON] про те, що 10.04.2022 року [PERSON] покинула свого сина [PERSON] , та поїхала у невідомому напрямку. [PERSON] одразу повідомила службу у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області та соціальну службу. По приїзду на місце події в с. Олексіївку, з`ясувалося, що у домоволодінні [PERSON] знаходиться немовля чоловічої статі. Зі свідоцтва про народження останнього вбачалося, що його матір`ю зазначена [PERSON] . [PERSON] повідомила, що приїжджала її онука [PERSON] , побула декілька днів, залишивши у неї свого сина [PERSON] , та попрямувавши за межі Харківської області. Скаржилася на те, що подібна ситуація з боку [PERSON] має місце не вперше, та просила оформити опікунство над правнуком. Від [PERSON] було відібрано відповідну заяву та пояснення. Працівникі служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області склали акт обстеження. [PERSON] зателефонувала до [PERSON] , однак остання не відповідала. Через декілька днів [PERSON] знову зателефонувала до [PERSON] , на що остання їй повідомила, що перебуває на заході Україні, та через декілька днів має намір повернутися до с. Олексіївки; зобов`язалася приїхати до поліції, проте, так цього і не зробила. Свідок зазначила, що відповідач не скаржилась на те, що їй чинять опір у побаченні з дитиною, із заявами про те, що [PERSON] перешкоджає їй у спілкуванні з сином [PERSON] , відповідачка до органів поліції теж не зверталася. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є бабусею відповідачки [PERSON] , пояснила наступне. [PERSON] є її правнуком, а його мати [PERSON] , батька дитини свідок не знає. Коли [PERSON] був 1 місяць та 2 тижні, його до неї хворого з кашлем привіз якийсь чоловік на імя [PERSON] . У цей час [PERSON] була у лікарні зі своєю старшою донькою [PERSON] , а [PERSON] сказав, що [PERSON] йому набрид, та залишив його у [PERSON] . Приблизно через 2 тижні приїхала [PERSON] зі старшою донькою, пробувши у свідка два тижні. Після чого, відповідачка залишила у бабусі [PERSON] і [PERSON] , а сама поїхала у м. Дніпро, при цьому зазначила, що тікає туди через військові дії. Навесні 2022 року відповідачка забрала доньку [PERSON] , а [PERSON] залишила у бабусі. [PERSON] . Вважає, що [PERSON] надає послуги інтимного характеру. [PERSON] відповідачка провідувала взимку 2022 року, приїжджала часто з чоловіком на імя [PERSON] , потім з [PERSON] , пізніше з [PERSON] , і кожному з них казала, що він є батьком [PERSON] . Від самого народження [PERSON] відповідачка жодного разу не привозила йому подарунки, придбала для нього лише декілька костюмчиків, не проявляла до сина жодної уваги. В той час як для [PERSON] привозила цукерки та фрукти. [INFO] на день народження [PERSON] , відповідачка приїхала з якимось чоловіком та його родичами, у кількості семи чоловік, привезла торт, маленьку іграшку (дитячий телефон), взяла [PERSON] на рук, та невдовзі поїхала. На думку свідка, [PERSON] брала [PERSON] на руки лише для того, щоб зробити з ним світлину біля іменинного торта. Дитину ніколи сама не мила, гидувала. На прийом до лікаря [PERSON] водить свідок, вона ж зареєструвала і декларацію з лікарем, та зробила правнику ідентифікаційний код. Свідоцтво про народження [PERSON] теж зробила йому [PERSON] , крім того, зареєструвала його в своєму будинку. Зазначила, що загалом відповідачка навідує [PERSON] рідко, інколи 1 раз на місяць, інколи ще рідше. Зауважила, що [PERSON] має троє дітей. Сина [PERSON] , якому вже 4,5 роки, вона відразу після народження залишила на його біологічного батька. В липні 2022 року [PERSON] привозив підгузники, харчування, іграшки і взуття для [PERSON] . Свідок зазначила, що відповідачка телефонує їй рідко, про дитину у телефонних розмовах не цікавиться. В будинок свідка відповідачка придбала ванну, через те, що вони її зламали коли купалися. [PERSON] вказала, що [PERSON] звертається до неї «баба», а її доньку кличе мамою, дитина не розуміє, що відповідач є його мамою, до неї на руки не йде. [PERSON] зазначила, що не бажає позбавляти батьківських прав відповідачку, однак має бажання щоб [PERSON] проживав разом з нею, а [PERSON] надавала грошову допомогу для [PERSON] . При цьому свідок не заперечувала той факт, що має намір отримати опіку над [PERSON] для того, щоб отримувати на нього грошову допомогу. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] , та відповідно, бабою [PERSON] . Коли захворіла старша донька [PERSON] - [PERSON] , вона поїхала до неї у село. [PERSON] була у свого діда [PERSON] , батька відповідачки. В грудні 2021 року [PERSON] забрала [PERSON] , поїхали у лікарню до м. Харків, де їх було госпіталізовано. В той час [PERSON] був з колишнім цивільним чоловіком [PERSON] , [PERSON] , який і є батьком [PERSON] . Майже весь час поки [PERSON] з донькою знаходилися на стаціонарному лікуванні, [PERSON] доглядав за [PERSON] , потім йому дитина набридла, і він привіз його до прабабусі [PERSON] . Свідок зазначає, що вона разом зі своїм молодшим сином та відповідачкою хотіли виїхати закордон через війну в країні. [PERSON] поїхала в село за дітьми, але [PERSON] сказала, що [PERSON] вона може забирати, а [PERSON] вона їй не віддала. Із заявою до правоохоронних органів [PERSON] не зверталася, оскільки не захотіла сваритися з бабусею. Відтак, [PERSON] утримує [PERSON] у себе, і не віддає його матері. [PERSON] переймається за долю дитини, допомагає фінансово, купує для нього харчуванням, одяг, придбала ванну у бабусину хату. [PERSON] разом з її донькою [PERSON] витрачають гроші, які дає [PERSON] не лише на [PERSON] , а і на себе. Свідок зазначила, що також пересилала [PERSON] гроші для [PERSON] . Не заперечувала той факт, що у [PERSON] троє дітей, син [PERSON] наразі проживає разом зі своїм батьком. [PERSON] має намір забрати [PERSON] у м. Дніпро для спільного проживання. Стороною відповідача у якості доказу про те, що відповідачка [PERSON] належним чином матеріально піклувалася про сина [PERSON] , до відзиву було додано товарний чек від 27.07.2022 про придбання дитячого одягу на суму 3000 грн., та витяги з квитанцій про перерахування на карткові рахунки на ім`я [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в період з 15.01.2022 по 27.07.2022 /т.1, а.с. 55-63/. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19-ц зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є невиправданим, настільки крайнім заходом сімейно-правового характеру, який не відповідає інтересам дітей. У цьому випадку, держава, як про це влучно висловився Європейський суд у справах людини у рішенні «Савіни проти України», має допомогти родині у складній ситуації, без застосування радикальних заходів. В постанові від 02.09.2020 у справі № 557/1101/18 Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, також зауважив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Суди встановили, що батько участі у вихованні сина не брав і його життям не цікавився. Як випливає зі змісту рішення суду апеляційної інстанції, суд надав оцінку тому, що позбавлення батьківських прав, яке суд першої інстанції здійснив згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету. Проте суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи є необхідним позбавлення відповідача батьківських прав з урахуванням його бажання змінити поведінку щодо дитини, чи можливо попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина. В постанові від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 Верховний Суд також зазначив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). Як вбачається з вказаних вище рішень Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку відповідача в кращу сторону неможливо. Навіть за наявності винної поведінки відповідача та встановлення того, що відповідач участі у вихованні дитини не брав і її життям не цікавився, позбавлення відповідача батьківських прав можливе виключно у разі неможливості змінити на краще його поведінку щодо дитини. При цьому сам факт заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини. Таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав можливе за обов`язкової сукупності двох умов: перша - відповідач втратив інтерес до дитини; друга - його поведінку щодо дитини неможливо змінити на краще. Вирішуючи питання відносно того, чи втратив відповідач інтерес до дитини, суд керується таким. Відповідачка [PERSON] , у відкритому судовому засіданні надала пояснення, у яких зазначила, що вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав, так як вона любить свого сина, відвідує його, піклується про нього, забезпечує матеріально, придбаває для нього іграшки, одяг, продукти харчування, пересилає кошти на потреби дитини. [PERSON] , зазначила, що має намір забрати свого сина [PERSON] у м. Дніпро, де вона зараз проживає разом зі старшою донькою [PERSON] , для їх спільного проживання. Крім того, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується той факт, що [PERSON] навідує сина, привозить одяг, іграшки, дитяче харчування, вітала дитину у його перший день народження, проявляє інтерес до сина, переводить на карткові рахунки бабусі [PERSON] та тітки [PERSON] грошові кошти на утримання сина, що підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач виявляє до сина інтерес та проявляє ініціативу щодо спілкування з дитиною. Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави стверджувати про те, що відповідачка настільки втратила інтерес до своєї дитини, що відносно неї було б за доцільне застосувати такий виключний захід впливу, як позбавлення батьківських прав. Оцінюючи висновок Органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради №01-25/2265 від 13.06.2023, відповідно до якого, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її дитини, суд керується наступним. Як неодноразово зазначалось Верховним Судом, вказаний висновок носить рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Як вбачається з пояснень учасників справи та самого висновку, його було складено у відсутність відповідачки; разом з тим висновок ґрунтується виключно на документах, які були складені відповідними на те органами від 11.04.2022 року, та лише за участі бабусі відповідачки, [PERSON] , та понятих, відповідачка при цьому присутня не була, в матеріалах справи відсутні докази її належного повідомлення і щодо засідання комісії з розгляду питання щодо доцільності позбавлення останньої батьківських прав. Враховуючи наведене, суд не може визнати вказаний висновок органу опіки та піклування достатнім доказом, який свідчить про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Інших доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суду не надано. Суд, з огляду на викладене, оцінивши пояснення представника позивача, відповідачки, її представника та свідків, дослідивши письмові докази, на які спирається сторона позивача, звертаючись до суду з проханням позбавити [PERSON] батьківських прав, дійшов висновку, що відповідачка не втратила інтерес до дитини та поведінку відповідачки щодо дитини можливо змінити на краще, відтак, відсутні і підстави для позбавлення її батьківських прав, та стягнення з неї аліментів. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що представником позивача всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено, що відповідачка дійсно втратила інтерес до дитини та зміна її поведінки в кращий бік є неможливою. Відтак, суд відмовляє в задоволенні позову, при цьому попереджує відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання її сина [PERSON] , [INFO] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed