Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», [PERSON] про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 06 лютого 2020 року о 16 години 30 хвилин по вул. Котельникова, 2/14 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та належного їй автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті пригоди був пошкоджений належний їй автомобіль марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № АО/4456535. Вона звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про страхове відшкодування та всіма необхідними документами. Відповідно до Звіту № 68/02-20 від 05 березня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 20226 гривень 91 копійку. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило їй лише частину страхового відшкодування у розмірі 16357 гривень 54 копійки. Таким чином, просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 3869 гривень 37 копійок. Крім того, відповідно до Звіту № 68/02-20 від 05 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 34291 гривню 40 копійок. Таким чином, просить стягнути з [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням у сумі 14064 гривні 49 копійок. Також, вона зазнала витрати, пов`язані із замовленням оцінки матеріального збитку у розмірі 2200 гривень, що просить стягнути з [PERSON] . Просить суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на її користь невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 3869 гривень 37 копійок; - стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у загальному розмірі 16264 гривні 49 копійок та моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року залишено без задоволення заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного - АТ «Українська Залізниця». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року в справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року в справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року поновлено провадження у справі. 29 вересня 2023 року представник позивача направив до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 2125 гривень 76 копійок; - стягнути з АТ «Українська Залізниця» на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 16849 гривень 95 копійок та моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Позивач у судове засідання не з`явилась, з заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що він просить розглядати справу у відсутність сторони позивача. З заяви встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу згідно з висновком судового експерта від 30 червня 2023 року становить 18483 гривні 30 копійок, а повна вартість відновлювального ремонту складає 35333 гривні 25 копійок. У зв`язку з цим, стороною позивача зменшено розмір позовних вимог. Представник відповідача АТ «Українська Залізниця» у судовому засідання підтримав викладене у письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи (т. 2, а.с. 18-20). Зазначив, що під збитками необхідно розуміти фактичні витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Належним доказом у спірних правовідносинах є відповідний висновок експертизи. Заперечує проти стягнення з товариства моральної шкоди, оскільки позивачем не зазначено, в чому саме вона полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю товариства її заподіяно. Не вказано обставини, з яких вона виходила, обраховуючи розмір моральної шкоди, а також не надано доказів, що це підтверджують. Вважає, що відсутній причинний зв`язок між шкодою, завданою позивачу та діями АТ «Українська залізниця». Також вказав, що з моменту запровадження воєнного стану до сьогоднішнього дня фінансовий стан АТ «Українська Залізниця» постійно погіршувався, що не дозволяє витрачати кошти на відшкодування будь-яких виплат окрім оплати обов`язкових платежів до бюджету, мінімальних витрат на поточну експлуатаційну діяльність та виплати заробітної плати працівникам. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не з`явилась, з відзиву на позовну заяву вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у її відсутність (т. 1, а.с. 59-64). Зазначено, що 17 вересня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та АТ «Українська Залізниця» був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4456535, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07 лютого 2020 року до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. 10 лютого 2020 року до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось АТ «Українська Залізниця» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 12 лютого 2020 року в присутності позивача було проведено огляд автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] та складено Акт огляду транспортного засобу, який було підписано сторонами без зауважень та який є невід`ємною частиною Звіту № 2287 від 21 лютого 2020 року. Оскільки позивач просила виплату страхового відшкодування здійснити на її власний банківський рахунок, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» утримало податок на додану вартість. Відповідно до Звіту № 2287 від 21 лютого 2020 року про оцінку вартості (розміру) збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ складає 16357 гривень 54 копійки. 26 березня 2020 року було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДКЦВ-19510. 27 березня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 16357 гривень 54 копійки на рахунок [PERSON] . Таким чином, товариство виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі. Відповідно до Висновку № 68/02-20 від 05 березня 2020 року вартість матеріального збитку власнику автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 20226 гривень 91 копійку з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини). Для відшкодування потерпілій особі ПДВ ремонт автомобіля повинен здійснюватися на підприємстві, яке є платником ПДВ. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів оплати проведеного ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не виникають обов`язки по відшкодуванню цього податку позивачу. Зазначено, що різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа, оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої обов`язки в повному обсязі. Третя особа у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 110-111), пояснив, що він не заперечує своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до умов полісу № АО/4456535 розмір франшизи дорівнює нулю, а страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 гривень. Таким чином, вимога позивача про стягнення частини матеріальної шкоди, не виплаченої страховою компанією, не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки сума вимоги знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування. Також, максимальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 5 процентів ліміту страховика, тобто 5000 гривень. Зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував за кермом автомобіля марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить АТ «Українська Залізниця». Таким чином, він перебував при виконанні трудових обов`язків, оскільки працює водієм на підприємстві. З огляду на наведене, відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання своїх трудових обов`язків. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року о 16 години 30 хвилин по вул. Котельникова, 2/14 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] (т. 1, а.с. 10-11). Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (т. 1, а.с. 9). Постанова набрала законної сили. Власником джерела підвищеної небезпеки (автомобіля марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] ) є АТ «Українська Залізниця» (т. 1, а.с. 113). [PERSON] керував транспортним засобом марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в трудових відносинах з АТ «Українська Залізниця» під час виконання ним трудових обов`язків, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 443/ос від 19 грудня 2019 року про прийняття на роботу, наказом № ЦДЗ-009 від 18 березня 2020 року та подорожнім листом № 46 від 06 лютого 2020 року (т. 1, а.с. 115, 116, 118). Цивільно-правова відповідальність АТ «Українська Залізниця» застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № АО/4456535 (т. 1, а.с. 114). [PERSON] 07 лютого 2020 року звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1, а.с. 66, 67). 10 лютого 2020 року до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось АТ «Українська Залізниця» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т. 1, а.с. 68-69). З відзиву представника ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вбачається, що 12 лютого 2020 року в присутності позивача було проведено огляд автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] та складено Акт огляду транспортного засобу, який було підписано сторонами без зауважень та який є невід`ємною частиною Звіту № 2287 від 21 лютого 2020 року (т. 1, а.с. 70-76). Відповідно до Звіту № 2287 від 21 лютого 2020 року про оцінку вартості (розміру) збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ складає 16357 гривень 54 копійки. 26 березня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДКЦВ-19510 (т. 1, а.с. 94, 95). 27 березня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 16357 гривень 54 копійки на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 8987 від 27 березня 2020 року (т. 1, а.с. 96). Позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на Звіт № 68/02-20 від 05 березня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 20226 гривень 91 копійку, а повна вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 34291 гривню 40 копійок (т. 1, а.с. 14-24). У судовому засіданні 05 квітня 2023 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення в справі судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року в справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. З висновку експерта № СЕ-19/111-23/22064-АВ від 30 червня 2023 року (т. 2, а.с. 32-43) вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 06 лютого 2020 року складає 18483 гривні 30 копійок, а вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 06 лютого 2020 року - 35333 гривні 25 копійок. 29 вересня 2023 року представник позивача направив до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог з урахуванням висновку експерта, в якій просив суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 2125 гривень 76 копійок; - стягнути з АТ «Українська Залізниця» на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 16849 гривень 95 копійок та моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Відповідачами жодних доказів на спростування висновку експерта суду не надано. Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди висновок судової автотоварознавчої експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Полісом № АО/4456535 визначено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100000 гривень, розмір франшизи - нуль гривень. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 16357 гривень 54 копійки. Таким чином, стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає частина недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 2125 гривень 76 копійок (18483,30 - 16357,54 = 2125,76), що є вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , який на день дорожньо-транспортної пригоди був працівником АТ «Українська Залізниця» та виконував свої трудові (службові) обов`язки, що підтверджується подорожнім листом № 46 від 06 лютого 2020 року (т. 1, а.с. 118). Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/22064-АВ від 30 червня 2023 року (т. 2, а.с. 32-43) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Дачія» державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 06 лютого 2020 року складає 35333 гривні 25 копійок. Таким чином, стягненню з винної особи (АТ «Українська Залізниця») підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (35333 гривні 25 копійок) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (18483 гривні 30 копійок) в розмірі 16849 гривень 95 копійок (35333,25 - 18483,30 = 16849,95). Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з АТ «Українська Залізниця» на її користь моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи позивача про необхідність відшкодування їй моральної шкоди з АТ «Українська Залізниця», як власнику пошкодженого майна відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України. При цьому суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки пошкоджено її майно, майнову шкоду відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано, що поглиблює страждання позивача. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків у результаті дорожньо-транспортної пригоди для позивача не настало, тому з огляду на засади розумності та справедливості приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в сумі 3000 гривень. Сума моральної шкоди підлягає стягненню з АТ «Українська Залізниця», оскільки шкода позивачу завдана працівником товариства [PERSON] під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Також, позивачем наданий суду акт № 68/02-20 від 05 березня 2020 року на підтвердження вартості витрат за проведення експертного дослідження (т. 1, а.с. 38), а тому суд вважає, що вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача 2200 гривень (по 1100 гривень з кожного) підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, по 420 гривень 40 копійок з кожного. Позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на проведення судової експертизи у розмірі 8154 гривні 44 копійки та витрати на правничу допомогу у сумі 8000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У матеріалах справи міститься висновок експерта № СЕ-19/111-23/22064-АВ від 30 червня 2023 року (т. 2, а.с. 32-43). Крім того, позивачем на підтвердження понесення вказаних витрат надано суду копію квитанції від 03 жовтня 2022 року про оплату за проведення судової експертизи згідно рахунку № 1312/Kiev22 від 26 вересня 2022 року в сумі 8154 гривні 44 копійки (т. 1, а.с. 234). За таких обставин, вимога про стягнення з відповідачів витрат за проведення судової експертизи в розмірі 8154 гривні 44 копійки підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання юридичних послуг № 10/05/20-ЮП/IL від 06 травня 2020 року, акт виконаних робіт № 1 від 09 вересня 2020 року відповідно до договору про надання юридичних послуг № 10/05/20-ЮП/IL від 06 травня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 10/05/20 від 09 вересня 2020 року на суму 8000 гривень (підстава - договір про надання юридичних послуг № 10/05/20-ЮП/IL від 06 травня 2020 року, акт виконаних робіт № 1 від 09 вересня 2020 року), ордер на надання правової допомоги від [PERSON] на [PERSON] , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 803 Конюшка Д.Б. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З відзиву представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вбачається, що сума гонорару адвоката позивача в розмірі 8000 гривень є значно завищеною та не підтверджена жодним доказом. З письмових пояснень представника відповідача АТ «Українська Залізниця» вбачається, що з моменту запровадження воєнного стану до сьогоднішнього дня фінансовий стан АТ «Українська Залізниця» постійно погіршувався, що не дозволяє витрачати кошти на відшкодування будь-яких виплат окрім оплати обов`язкових платежів до бюджету, мінімальних витрат на поточну експлуатаційну діяльність та виплати заробітної плати працівникам. З матеріалів справи не вбачається, що витрати позивача на отримання юридичної консультації, підготовку та подання до суду позову, складання оцінки збитку були неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 закону). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19. Вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу при розгляді позовної заяви про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. З акту виконаних робіт № 1 від 09 вересня 2020 року вбачається, що загальна сума таких витрат визначена у розмірі 8000 гривень, а загальний обсяг часу наданих послуг складає 8 годин. Відповідачами будь-яких доказів на спростування обґрунтованості та співмірності вартості понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано. Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень.

Outcome: partial