Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 9506 виданого 23.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутих коштів. Позов мотивує тим, що 30.10.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем розглянуто заяву про примусове виконання на підставі виконавчого напису № 9506 виданого 23.02.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67324395. Про дане провадження позивач дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Позивач вважає, що виконавчий напис № 9506 виданий 23.02.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що вчинення виконавчого напису на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, вчинений з порушенням діючого законодавства. Також зазначив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису № 9506 виданого 23.02.2021 року діяв неправомірно та безпідставно, - вчинивши виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не пересвідчившись у безспірності вимог Відповідача до Позивача, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказав, що на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Чучковим Михайлом Олександровичем відкрито виконавче провадження № 67324395, де встановлено стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 13031,60 гривень Також було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.10.2021 року, якою встановлено стягнути заборгованість у розмірі 1303.16 гривень. [PERSON] винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 30.10.2021 року, якою встановлено стягнути з [PERSON] 230,00 грн. на користь приватного виконавця Чуйкова М.О В рамках виконавчого провадження № 67324395 загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] становить: 14031,60 гривень. В рамках виконавчого провадження № 67324395 позивачем було сплачено 4 335,39 гривень, що підтверджується, зокрема: випискою про відрахування із заробітної плати [PERSON] по виконавчим провадження за період з червня 2020 року по червень 2023 року, де вказано, що: - за період з листопада по грудень 2021 року включно здійснено відрахування у розмірі 1886,14 грн.; - за період з січня по березень 2022 року включно здійснено відрахування у розмірі 2 449,25 грн.; Загальна сума, стягнена з [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 67324395- 4335,29 грн. В зв`язку з чим просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9506 від 23.02.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ідентифікаційний код юридичної особи 43311346, місцезнаходження: Київська обл., м. Ірпінь. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у сумі 4335,39 гривень, стягнуті в рамках виконавчого провадження № 67324395, відкритого на підставі виконавчого напису № 9506 від 23.02.2021 року. Судові витрати стягнути із відповідача. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 20 липня 2023 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 9506 виданого 23.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутих коштів залишено без руху. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 07 серпня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 9506 виданого 23.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутих коштів було відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява, в якій просили розгляд справи проводити у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 9506 від 23 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537грн., та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн. Також скориставшись своїм правом надили відзив на позовну заяву [PERSON] в частині вимоги щодо стягнення грошових коштів зазначили, що Позивач просить суд стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» грошові кошти в розмірі 4\~335,39 грн., які були стягнені в ході проведення виконавчих дій. Проте з такими вимогами не можливо погодитись, з огляду на наступне: 1. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, що підтверджують перерахування стягну тих з позивача коштів на банківські реквізити саме відповідача - ТОВ «Фінпром маркет» та в розмірі згідно позовних вимог 4\~335,39 грн. 2. Кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження, неможливо вважати безпідставно набутими. Щодо відсутності документів, які підтверджують безпідставне стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром маркет» зазначили, що доводи позивача стосовно стягнення з останнього коштів в розмірі 4\~335,39 грн. на користь ТОВ «Фінпром маркет» - є безпідставними та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи. Згідно наданих позивачем доказів можна лише підтвердити факт утримання з позивача певних грошових коштів. Але надані матеріали абсолютно не підтверджують, що вказані грошові кошти були перераховані саме за банківськими реквізитами ТОВ «Фінпром маркет», і саме у вказаному позивачем розмірі 4\~335,39 грн.. Стверджують, що грошові кошти в розмірі 4\~335,39 грн. на розрахункові рахунки відповідача - ТОВ «Фінпром маркет» не надходили, в підтвердження цього надають виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 1075518 від 17.07.2019р., який було укладено між [PERSON] та TОВ АВЕНТУС УКРАЇНА. Кошти, які було стягнуто на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за № 9506 від 23.02.2021р. про стягнення із боржника, яким є - [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ " Фінпром маркет в рамках виконавчого провадження № 67324395 перераховувались на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича. Щодо застосування положень ст. 1212 ЦК України: Підставою виникнення прав та обов`язків сторін, у даному випадку - щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] є укладений між останньою та TОВ АВЕНТУС УКРАЇНА кредитний договір № 1075518 від 17.07.2019р., який в свою чергу встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому відповідно був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Питання щодо чинності (дійсності) вказаного договору, в тому числі в судовому порядку, не вирішувалось. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не : безпідставним. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії судці з Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2019 року по справі № 522/5771/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року по справі № 308/13503/16-ц. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212ЦКУкраїни. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому випадку не відбулося. Враховуючи вище викладене, просили суд, цивільну справу з позовом [PERSON] слухати за відсутності представника відповідача - ТОВ «Фінпром маркет». Витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Пучкова Михайла Олександровича документи які підтверджують стягнення коштів в рамках виконавчого провадження № 67324395 та перерахування на рахунок ТОВ «Фінпром маркет». У задоволені позовних вимог [PERSON] в частині щодо стягнення з ТОВ «Фінпром маркет» грошових коштів в розмірі 4\~335,39 грн. -відмовити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 23.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 9506, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24 грудня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35465907, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23 грудня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», код ЄДРПОУ 41078230, на підставі Договору факторингу № 15112019 від 15 листопада 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1075518 від 17 липня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] . Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.11.2019 року по 23.02.2021 року включно, сума заборгованості складає 13031,60 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі 23.02.2021 за № 9506. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем відкрито виконавче провадження № 67324395 із примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 9506 від 23.02.2021 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 13031,60 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Однак приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. З матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, відсутністю оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку. Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 23 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Крім того, аналогічна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису № 9506 від 23.02.2021 таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача з відповідача 4\~335,39 грн. безпідставно набутих коштів слід зазначити таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до випискипро відрахування із заробітної плати [PERSON] по виконавчим провадження за період з червня 2020 року по червень 2023 року, де вказано, що: - за період з листопада по грудень 2021 року включно здійснено відрахування у розмірі 1886,14 грн.; - за період з січня по березень 2022 року включно здійснено відрахування у розмірі 2 449,25 грн.. Загальна сума, стягнена з [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 67324395 - 4335,39 грн.(а.с.13) Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 висновки апеляційного суду про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, визнав помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. З огляду на те, що під час виконавчого провадження № 67324395 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 9506 від 23.02.2021, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було стягнуто з боржника [PERSON] та перераховано на рахунок ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 4335,39 грн., тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Також, представник відповідача в своїй заяві про визнання позовних вимог від 01.09.2023р. просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром Маркет» лише 50% судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн., та уразі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн., а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Передбачене ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернення 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні заяви у разі визнання відповідачем позову є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що в задоволенні клопотання представника відповідача про повернення 50% судового збору з державного бюджету слід відмовити, оскільки позивач не визнає суму заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд враховує, що саме недобросовісна поведінка відповідача призвела до звернення позивача до суду та зумовило вирішення спору судом по суті. У відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивача сплачений\~при подачі\~позову судовий\~збір. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позову в розмірі 1073,60 грн.. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved