Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

27 червня 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Чумаченко С.О., звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб між сторонами розірвати та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. Позов обґрунтовано тим, що спільне життя між подружжям не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, тому примирення між ними, на думку позивачки, є неможливим і суперечить її інтересам. Крім того, на даний час їхня донька перебуває на повному утриманні матері, відповідач добровільно свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини не виконує. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 29 червня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання сторін відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивачки про підтримання нею позовних вимог, в якій вона просить не надавати їй строку для примирення, оскільки подружні стосунки з відповідачем вона не підтримує і сім`я розпалася, також просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території України, його офіційної електронної адреси суду невідомо, тому відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» він вважається повідомленим належним чином. \~ \~ \~ \~ Відповідач в установлений ч.7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе зі згоди позивачки проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 175, згідно з виданим, 23 листопада 2013 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя за час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 95 зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Причинами розірвання шлюбу між сторонами стало те, що спільне життя між подружжям не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів, шлюбні стосунки між ними припинені, сім`я фактично розпалася. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи,\~що у\~сторін сім`я\~розпалася,\~позивачка продовжує\~наполягати на\~розірванні шлюбу,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~позивачки обґрунтовані\~і доказані,\~а тому\~шлюб слід\~розірвати,\~оскільки подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечить її\~інтересам.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На даний час\~донька проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, [PERSON] знаходиться на утриманні матері, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Частинами 1 та 2 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч.1\~ст.182\~СК\~України\~при\~визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що донька виховується позивачкою і потребують матеріальної допомоги, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, будь-яких заперечень чи спростувань доводів позивачки суду не надавав, суд дійшов висновку, що заявлені нею вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно забезпечать права та інтереси дитини та не порушать права та інтереси батька, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 27 червня 2023 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за вимогою про розірвання шлюбу, а на користь держави судовий збір по вимозі про стягнення аліментів у розмірі 1073,60 грн. За змістом частини другої статті 114, статті 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved