Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що відповідач [PERSON] прибув на територію України 01.12.2017 і вони стали проживати разом. [INFO] у них народився син [PERSON] , який є громадянином України. 20.01.2020 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем шляхом укладення Офіційного шлюбного договору №94 літера «М», рік 2020, внесеного до реєстру актів цивільного стану під номером: 266 від 20.01.2020, посвідченого нотаріусом Мухаммад Ібрагім Мухаммад, легалізованого відділом візування та консульських послуг для громадян Міністерства закордонних справ Арабської Республіки Єгипет під номером 21508 від 21.01.2020. Проте, подружнє життя не склалось через поступове погіршення сімейних стосунків, різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, діаметрально протилежні погляди на життя, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. На сьогоднішній день з відповідачем проживають окремо одне від одного, спільного господарства не ведуть. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу та сімейних відносин неможливе, шлюб має лише формальний характер, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 14.11.2022 позовну заяву було залишено без руху. 02.12.2022 у зв`язку з усуненням позичем недоліків позовної заяви, у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, з огляду на таке. Судом встановлено, що 20.01.2020 сторони зареєстрували шлюб шляхом укладення Офіційного шлюбного договору №94 літера «М», рік 2020, внесеного до реєстру актів цивільного стану під номером: 266 від 20/01/2020, посвідченого нотаріусом Мухаммад Ібрагім Мухаммад, легалізованого відділом візування та консульських послуг для громадян Міністерства закордонних справ Арабської Республіки Єгипет під номером 21508 від 21.01.2020. Офіційний шлюбний договір легалізовано в Посольстві України в Арабській Республіці Єгипет 22.01.2020, про що було поставлено відмітку посольства (а.с.32-34). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних свідоцтва про народження серії: [NUMBER] , у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Хургада 28.11.2018 за №3899 зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). \~ \~ \~ \~Згідно з даними довідки Посольства України в Арабській Республіці Єгипет №6163/536-6 від 27.01.2020 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований громадянином України (а.с.25). Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проживають вони окремо більше двох років. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв.\~Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.). Відповідно до\~наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. Від 18.11.2003 р. №140/5) «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі учасниці цієї Конвенції. \~ \~ \~ \~Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на\~стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб -\~це сімейний\~союз,\~при цьому\~слово "сімейний"\~засвідчує,\~що шлюб\~створює сім`ю,\~а слово\~"союз"\~підкреслює договірну\~природу шлюбу,\~яка зумовлює\~його добровільний\~характер. \~Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право\~особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ст.ст.\~21,\~24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За змістом ч.2 ст.104, 105 ст.110 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За змістом ч. 2 ст.114, ст.115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, документом,\~що\~засвідчує\~факт розірвання\~шлюбу\~судом,\~є\~рішення\~суду про\~розірвання\~шлюбу,\~яке\~набрало\~законної сили. Таким чином, враховуючи, що позивач разом із відповідачем, хоча й зареєстрували шлюб в Єгипті, проте на сьогоднішній день разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved