Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування рішення державного реєстратора та передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси. Обгрунтовуючи вимоги вказаного позову вказує на те, що з листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 01.03.2021 року № 630-02/76 вбачається, що згідно з записом в реєстровій книзі 5к на сторінці 79, р № 319 квартира [ADDRESS] обліковується як безхазяйне майно. Дата прийняття рішення про реєстрацію 09.09.2009\~року (інші реєстрації у комунальному підприємстві відсутні). З метою передачі вказаної безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси у лютому 2011 року Виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із відповідною заявою (справа № 2-о-106/11). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року у справі № 2-о-106/11 заяву Виконавчого комітету Одеської міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність - задоволено. Безхазяйну нерухому річ - квартиру [ADDRESS] , передано у власність територіальної громади м.\~Одеси. Тобто, з 30.05.2011 року територіальна громада м. Одеса стала законним власником вказаної квартири. У подальшому, [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м.\~Одеси із заявою про перегляд рішення суду від 30.05.2011 року по справі № 2-о-106/11 за нововиявленими обставинами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року по справі № 2-о-106/11 відмовлено у відкритті провадженні за вказаною заявою. Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року по справі № 2-о-106/11 скасовано. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 року по справі № 2-о-106/11 (провадження 61-7229св19) касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року та постанову Одеської апеляційного суду від\~14.02.2019 року скасовано. Скасовуючи вказані рішення суду, Верховний Суд зазначив про той факт, що із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заперечує проти задоволення заяви Виконавчого комітету Одеської міської ради, посилаючись на те, що оспорюване майно належить їй на праві приватної власності. Наведене свідчить про те, що стосовно оспорюваного майна виник спір про право. Таким чином, Одеська міська рада дізналася з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що 28.01.2018 року на підставі довідки від 11.12.2006 року № 47, начебто виданої ЖБК «Приморський-14», та технічного паспорту від 22.01.2018 року, виготовленого ПП «Одеське БТІ», рішенням державного реєстратора від 28.01.2018 року № 39388964 зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Проте, позивач у вказаному позові зазначає про факт подання [PERSON] державному реєстратору для вчинення вказаної вище реєстраційної дії, завідомо підробленої довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі. Так, позивач у поданому позові вказує на те, що для оцінки зазначеного необхідно дослідити у сукупності наявні докази, серед яких: ?лист Комунального підприємства «Одеське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від\~22.07.2010\~року 6645-02/932, відповідно до якого безхазяйне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , прийняте на облік. Відповідно до «Тимчсового порядку обліку безхазяйного майна у м. Одесі», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від\~17.03.2006 року № 267, КП «ОМБТІ та РОН надало оголошення про взяття на облік зазначеного безхазяйного майна в газеті «Одеський вістник»; ?довідка ЖБК «Приморський 14» від 01.12.2010 року № 261, відповідно до якої у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає та не зареєстрований. Заборгованість по квартирі [ADDRESS] станом на 01.01.2011 року становить 2760, 52 грн. ?Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради листом від 28.12.2010 року № 01-13/8238 повідомило, що 24.12.2010\~року Представництвом організований виїзд за вказаною адресою та складений акт перевірки. Перевіркою встановлено, що квартира [ADDRESS] вільна. Крім того, зазначено, що раніше (тобто до 28.12.2010 року) в квартирі [ADDRESS] , проживав [PERSON] . З метою оновлення інформації та наявних документів Юридичним департаментом Одеської міської ради зроблені додаткові запити до компетентних Виконавчих органів Одеської міської ради. Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» листом від 01.03.2021 року № 630-02/76, повідомило, що станом на 31.12.2012\~року згідно з записом в реєстрові книзі 53к на сторінці 79, р. № 319 квартира по [ADDRESS] зареєстрована як безхазяйне мано на підставі листа Юридичного департаменту Одеської міської ради від\~14.08.2009 року № 3231. Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» повідомило, що станом на 22.02.2021 року згідно з комп`ютерною базою даних свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , міськагенством не видавалось та не оформлювалось. Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 15.03.2021 року № 180/01-08 повідомив, що за період здійснення Департаментом з 05.04.2016 року повноважень органу реєстрації, станом на 13.03.2021 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не проводилась. Крім того, повідомив, що згідно з інформації з реєстру територіальної громади у квартирі [ADDRESS] жодна особа не зареєстрована. Таким чином, у сукупності вищезазначених норм фактів та обставин, позивач вважає, що довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі від 11.12.2006 року №\~47 може бути підробленою, оскільки, як підтверджено вище належними та допустимими доказами, дана квартира була вільною, в ній ніхто не проживав та не був зареєстрований. До 2010 року у в спірній квартирі проживав [PERSON] , а отже [PERSON] (до моменту незаконної реєстрації права власності) не мала жодного відношення ані до кооперативу ЖБК «Приморський 14», ані до квартири [ADDRESS] . Окрім того, Одеська міська рада зазначає про те, що вказану вище квартиру № 91 по [ADDRESS] було прийнято як безхазяйне нерухоме майно на облік КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 10.09.2009\~року за № 28231974. Відповідно до тимчасового порядку обліку безхазяйного майна у м. Одесі, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від\~17.03.2006 року № 267, КП «ОМБТІ та РОН» надало оголошення про взяття на облік зазначеного безхазяйного майна у засобах масової інформації, що підтверджується листом КП «ОМБТІ та РОН» від 22.07.2010 року № 6645-02/932 та копією газети «Одеський вісник». Відповідно до довідки ЖСК «Приморський-14» від 22.12.2010 року у квартирі [ADDRESS] , ніхто не проживає і не зареєстрований, заборгованість станом на 01.01.2011 року складає 2760,52 грн. 24.12.2010 року Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради організований та здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складений акт про те, що квартира вільна і в ній ніхто не мешкає, про що свідчить лист від\~28.12.2010\~року № 01-13/8238. З листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 01.03.2021 року вбачається, що згідно запису в реєстровій книзі 5к на сторінці 79, р № [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано як безхазяйне майно на підставі листа Юридичного департаменту Одеської міської ради від\~14.08.2009\~року № 3241. Отже, враховуючи відсутність законного власника спірної квартири та незаконність реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру на підставі підроблених документів та документів, які не є правовстанолюючими, а також беручи до уваги те, що Одеською міською радою дотримано процедуру, передбачену ст. 335 ЦК України (зроблено відповідний запис органом реєстрації у 2009\~році та зроблено оголошення у друкованих засобах масової інформації), квартира [ADDRESS] , є безхазяйним майном та підлягає переданню у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28.01.2018 року № 39388964, що є підставою для припинення права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1470996251101 (із закриттям розділу); ?передати безхазяйну річ квартиру за адресою: [ADDRESS] , у власність територіальної громади м. Одеси, визначивши, що дане рішення є підставою для державної реєстрації права власності за територіальною громадою м. Одеси на квартиру [ADDRESS] . Суд констатує, що представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на позову заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позов представник відповідача вказує на те, що позовна заява Одеської міської ради надійшла до суду 01.06.2021 року, а право власності зареєстровано за [PERSON] 28.01.2018 року та 01.02.2018 року Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, справа №523/1241/18 було відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ЖБК «Приморський -14», Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та призначено підготовче судове засідання на 09.09.2018 року. Окрім того, 12.04.2018 року було подано заяву [PERSON] про перегляд судового рішення від 30.05.2011 року Суворовського районного суду міста Одеса за нововиявленими обставинами (справа №2-0-106/11), тому представник відповідача вважає, що позивач дізнався у квітні 2018 року (як учасник по справі №523/1241/18) про рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №39388964 на [PERSON] , з чого випливає про сплив перебігу позовної давності у квітні 2021 року та є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Також у поданому відзиві щодо суті спору представник відповідача вказує на те, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , розташована на 1 поверсі п`яти поверхового будинку у ЖБК «Приморський -14», який існує з 1971 року. Пунктом 1 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу (далі Примірний статут), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985 № 186, визначено, що житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Таким чином, внаслідок набуття права власності на квартиру в особи, яка повністю за неї розрахувалася, у ЖБК право власності на таку квартиру припиняється. З цього моменту відносини власності в багатоквартирному будинку регулюються ст. 382 ЦК України та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Власники викуплених квартир є співвласниками спільного майна в багатоквартирному будинку його конструктивних елементів, інженерного обладнання тощо, і сам ЖБК виступає в ролі лише одного зі співвласників (як власник іще не викуплених квартир). Твердження позивача щодо підробленої довідки про членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі спростовуються довідкою № 26 від 07.09.2022 року, виданої головою ЖБК «Приморський 14», в якій зазначено, що [PERSON] є членом ЖБК «Приморський-14», який існує з 1971 року та вона є власником 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності, відповідач отримала, на спірну квартиру на підставі виплати паю, що підтверджується довідкою №47 від 11.12.2006 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111957360 від 28.01.2018 року за [PERSON] . [PERSON] вселилась у спірну квартиру в якості нареченої [PERSON] та вони разом повністю виплатили пай у розмірі 3572 руб 35 коп. так як проживали разом, як подружжя та вели спільно господарство. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак постійно в ній проживала й виплачувала за неї пай. Згодом, після смерті [PERSON] , відповідач у квартирі не проживала, а здавала квартиру в найм. У період 2009 2011 років за сімейними обставинами відповідачка вимушена була виїхати в с. Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області, а квартиранти після виселення з квартири не повідомили її про це. Деякий час у квартирі дійсно ніхто не проживав. Суд констатує, що представником позивача [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що Одеська міська рада дізналася про порушення своїх прав та необхідності звернення до суду в межах позовного провадження тільки з постанови Верховного Суду від 27.01.2021 року, яка надійшла на адресу Одеської міської ради лише 08.02.2021 року, що підтверджується відміткою Юридичного департаменту Одеської міської ради про отримання від 08.02.2021 року № 1136. Вказаною постановою скасовані рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року та постанова Одеського апеляційного суду від 14.09.2019 року. Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові роз`яснив право виконавчого комітету Одеської міської ради звернутися до суду з позовом про захист своїх прав у порядку загального позовного провадження. З даним позовом Одеська міська рада звернулася 01.06.2021 року, після проведення необхідної роботи для звернення до суду з обґрунтованим позовом, тобто в межах та строку, передбачений чинним законодавством України. З приводу Довідки від 07.09.2022 року № 26, представник позивача у відповіді на відзив зазначив про те, що згідно вказаної Довідки [PERSON] начебто є членом ЖБК «Приморський 14», який існує з 1971 року та проживає за адресою: [ADDRESS] , поєнакопичення в сумі 3572 руб. 35 коп. повністю сплачено [PERSON] та [PERSON] . На підставі вказаної довідки відповідачка зареєструвала своє право власності на вказану вище квартиру. Однак, така довідка суперечить матеріалам, які були надані стороною позивача. Зокрема, у Довідці від 07.09.2022 року № 26 зазначено про те, що поєнакопичення в сумі 3572 руб. 35 коп. повністю виплачено [PERSON] та [PERSON] , а в Довідці від 11.12.2006 року № 47, яка слугувала підставою для державної реєстрації зазначено, що [PERSON] самостійно у 1980 році виплатила пай. Окрім того, в довідці від 22.12.2010 року № 261, яка стала підставою визнання даної квартири безхазяйним майном, зазначено, що у вказаній квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований, Заборгованість по квартирі [ADDRESS] станом на 01.01.2011 року становить 2760,52 грн. Окрім того, з реєстраційної справи щодо юридичної особи ЖБК «Приморський 14», а саме списку членів кооперативу, затвердженого протоколом загальних зборів членів кооперативу від 10.04.2004 року № 22 вбачається, що [PERSON] щонайменше до 2004 року не була членом ЖБК «Приморський 14», а тому твердження щодо сплати нею паю у 1980 році в розмірі 3572 руб. 35 коп. є видуманим фактом. Окрім того, представник позивача вказував на те, що стороною відповідача не було надано суду рішення суду, яким би було встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 13.07.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просив суд ухвалити рішення, яким: ?скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28.01.2018 року № 39388964, що є підставою для припинення права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1470996251101 (із закриттям розділу); ?передати безхазяйну річ квартиру за адресою: [ADDRESS] , у власність територіальної громади м. Одеси, визначивши, що дане рішення є підставою для державної реєстрації права власності за територіальною громадою м. Одеси на квартиру [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Представник третьої особи Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) Барматіна В.Г. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду клопотання, в якому просила суд провести розгляд даної справи за відсутності представника третьої особи (Т. 1 а.с. 57). Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 01.03.2021 року № 630-02/76 вбачається, що згідно з записом в реєстровій книзі 5к на сторінці 79, р № 319 квартира [ADDRESS] обліковується як безхазяйне майно. Дата прийняття рішення про реєстрацію 09.09.2009\~року (інші реєстрації у комунальному підприємстві відсутні) (Т. 1 а.с. 20 21). З метою передачі вказаної безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси у лютому 2011 року Виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із відповідною заявою (справа № 2-о-106/11). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року у справі № 2-о-106/11 заяву Виконавчого комітету Одеської міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність - задоволено. Безхазяйну нерухому річ - квартиру [ADDRESS] , передано у власність територіальної громади м.\~Одеси. Тобто, з 30.05.2011 року територіальна громада м. Одеса стала законним власником вказаної квартири. У подальшому, [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м.\~Одеси із заявою про перегляд рішення суду від 30.05.2011 року по справі № 2-о-106/11 за нововиявленими обставинами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року по справі № 2-о-106/11 відмовлено у відкритті провадженні за вказаною заявою. Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року по справі № 2-о-106/11 скасовано. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 року по справі № 2-о-106/11 (провадження 61-7229св19) касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року та постанову Одеської апеляційного суду від\~14.02.2019 року скасовано. Скасовуючи вказані рішення суду, Верховний Суд зазначив про той факт, що із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заперечує проти задоволення заяви Виконавчого комітету Одеської міської ради, посилаючись на те, що оспорюване майно належить їй на праві приватної власності. Наведене свідчить про те, що стосовно оспорюваного майна виник спір про право. Вказані обставини кожною із сторін визнавалися, тому в силу приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказуванню не підлягають. Таким чином, по справі встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111957360 від 28.01.2018 року (Т. 1 а.с. 76). На виконання вимог ухвали суду від 13.07.2021 року про витребування доказів, юридичним департаментом було надано до суду копію реєстраційної справи № 1470996251101, щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а також копію реєстраційної справи щодо юридичної особи ЖБК «Приморський 14». Так, дослідивши матеріали вказаних реєстраційних справ, судом встановлено наступні обставини. 11.12.2006 року головою ЖБК «Приморський 14» Галузинською Л.І. та бухгалтером [PERSON] було видано Довідку № 47, відповідно до якої [PERSON] була членом ЖБК «Приморський 14» та проживала за адресою: [ADDRESS] . Пай у сумі 3572 руб. 35 коп. [PERSON] повністю виплачений в 1986 році. [PERSON] являлася власником кв. [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 63). Із вказаного вище Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111957360 від 28.01.2018 року вбачається, що право власності відповідачки [PERSON] на вказану вище житлову квартиру виникло на підставі рішення державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39388964 від 28.01.2018 року. Підставою для прийняття вказаного рішення слугувала Довідка, серія та номер: 47, видана 11.12.2006 року ЖБК «ПРИМОРСЬКИЙ 14». Проте, позивач у вказаному позові зазначає про факт подання [PERSON] державному реєстратору для вчинення вказаної вище реєстраційної дії, завідомо підробленої довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі. Так, позивач у поданому позові вказує на те, що для оцінки зазначеного необхідно дослідити у сукупності наявні докази, серед яких: ?лист Комунального підприємства «Одеське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від\~22.07.2010\~року 6645-02/932, відповідно до якого безхазяйне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , прийняте на облік. Відповідно до «Тимчсового порядку обліку безхазяйного майна у м. Одесі», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від\~17.03.2006 року № 267, КП «ОМБТІ та РОН надало оголошення про взяття на облік зазначеного безхазяйного майна в газеті «Одеський вісник» (Т. 1 а.с. 25); ?довідка ЖБК «Приморський 14» від 01.12.2010 року № 261, відповідно до якої у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає та не зареєстрований. Заборгованість по квартирі [ADDRESS] станом на 01.01.2011 року становить 2760, 52 грн. (Т. 1 а.с. 26); ?Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради листом від 28.12.2010 року № 01-13/8238 повідомило, що 24.12.2010\~року Представництвом організований виїзд за вказаною адресою та складений акт перевірки. Перевіркою встановлено, що квартира [ADDRESS] вільна. Крім того, зазначено, що раніше (тобто до 28.12.2010 року) в квартирі [ADDRESS] , проживав [PERSON] (Т. 1 а.с. 27). З метою оновлення інформації та наявних документів Юридичним департаментом Одеської міської ради зроблені додаткові запити до компетентних Виконавчих органів Одеської міської ради. Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» листом від 01.03.2021 року № 630-02/76, повідомило, що станом на 31.12.2012\~року згідно з записом в реєстрові книзі 53к на сторінці 79, р. № 319 квартира по [ADDRESS] зареєстрована як безхазяйне мано на підставі листа Юридичного департаменту Одеської міської ради від\~14.08.2009 року № 3231 (Т. 1 а.с. 20). Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» листом від 23.02.2021 року повідомило, що станом на 22.02.2021 року згідно з комп`ютерною базою даних свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , міськагенством не видавалось та не оформлювалось (Т. 1 а.с. 23). Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 15.03.2021 року № 180/01-08 повідомив, що за період здійснення Департаментом з 05.04.2016 року повноважень органу реєстрації, станом на 13.03.2021 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не проводилась. Крім того, повідомив, що згідно з інформації з реєстру територіальної громади у квартирі [ADDRESS] жодна особа не зареєстрована (Т. 1 а.с. 19). Таким чином, у сукупності вищезазначених норм фактів та обставин, Одеська міська рада вважає, що довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі від 11.12.2006 року №\~47 може бути підробленою, оскільки, як підтверджено вище належними та допустимими доказами, дана квартира була вільною, в ній ніхто не проживав та не був зареєстрований. До 2010 року у в спірній квартирі проживав [PERSON] , а отже [PERSON] (до моменту незаконної реєстрації права власності) не мала жодного відношення ані до кооперативу ЖБК «Приморський 14», ані до квартири [ADDRESS] . Проте, суд не може погодитися із вказаними твердженням позивача з огляду на наступне. 06.04.1971 року виконавчим комітетом Приморської райради депутатів трудящих [PERSON] було видано Ордер № 743 Серії ПР на право вселення 2-х кімнат загальною житловою площею 27,61 кв.м. в квартиру [ADDRESS] , склад родини: [PERSON] мати. Вказаний ордер було видано на підставі рішення Приморської райради депутатів трудящих від 02.04.1971 року № 140. Суд констатує, що вказаний ордер було надано суду представником відповідача [PERSON] . По справі встановлено, що спірна житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у п`яти поверховому будинку ЖБК «Приморський 14», який існує з 1971 року. Відповідно до приписів ст. 2 ЗУ «Про кооперацію» кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пунктом 1 Примірного статуту житлово будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985 № 186, визначено, що житлово будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Таким чином, житлово-будівельний кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі об`єднання їх майнових пайових внесків для участі в будівництві або реконструкції житлового будинку (будинків) і наступної його (їх) експлуатації. Житлово-будівельний кооператив є некомерційною організацією, метою якої є задоволення потреб його членів у житлі. Згідно Списку членів ЖБК «Приморський 14», затвердженого Загальними зборами членів кооперативу Протоколом № 3 від 10.05.2004 року, [PERSON] був членом ЖБК «Приморський 14», що розташований за адресою Добровольського, 141. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після 1980 року [PERSON] вселилася проживати у спірну квартиру до [PERSON] в якості нареченої, вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та разом сплачували пай за квартиру. Згідно Довідки № 26 від 07.09.2022 року виданої головою ЖБК [PERSON] , [PERSON] є членом ЖБК «Приморський 14», [PERSON] є членом ЖБК «Приморський 14», який існує з 1971 року та проживає за адресою: [ADDRESS] . Паєнакопичення у сумі 3572 руб. 35 коп. повністю виплачено [PERSON] та [PERSON] . По справі встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно Довідки № 47 від 11.12.2006 року, [PERSON] була членом ЖБК «Приморський 14» та проживала за адресою: [ADDRESS] . Пай в сумі 3572 руб. 35 коп. повністю сплачений [PERSON] в 1986 році (Т. 1 а.с. 63). Вказана Довідка була видана головою ЖБК «Приморський 14» Глазунівською Л.І. та бухгалтером [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказувала на те, що у зв`язку із пожежею у будинку [ADDRESS] , де [PERSON] була зареєстрована та проживала у 2016 році, згоріло все її майно та документи, в тому числі й оригінали про сплату паю. Даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи копією акту про пожежу від 29.12.2016 року (т. 2 а.с. 85). Суд констатує, що на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2022 року про витребування доказів головою ЖБК «Приморський 14» [PERSON] надано письмові пояснення, в яких така пояснила, що вона є головою ЖБК з 29.08.2009 року. У зв`язку з раптовою смертю бухгалтера 10.02.2022 року [PERSON] , вся документація щодо ЖБК, у тому числі оплата членів кооперативу, видача довідок різного характеру, залишилася у покійного бухгалтера. У зв`язку з тим, що після обрання її головою кооперативу у 2009 році попередня голова не передавала жодного документа по ЖБК, [PERSON] не вважала зайвим після звернення до неї [PERSON] з документами, що встановлюють право на квартиру [ADDRESS] , прийняти у неї повторну заву про вступ до кооперативу та провести засідання членів ЖБК. До вказаних пояснень головою ЖБК [PERSON] було додано Витяг з протоколу Загальних зборів ЖБК «Приморський 14» від 31.01.2018 року та Список членів ЖБК «Приморський 14», в якому [PERSON] зазначена як член вказаного ЖБК. Згідно Витягу з протоколу Загальних зборів ЖБК «Приморський 14» від 29.08.2009 року [PERSON] було звільнено з посади голови ЖБК та обрано головою ЖБК [PERSON] . Також суд зазначає про те, що діючим головою ЖБК «Приморський 14» [PERSON] у своїх поясненнях жодним чином не заперечувався той факт, що [PERSON] проживала із [PERSON] та здійснювала сплату внеску як член кооперативу. Таким чином, судом встановлено, що Довідка № 47 від 11.12.2006 року, на підставі якої за [PERSON] було зареєстровано спірну квартиру, була видана уповноваженою особою, яка на той час була головою ЖБК «Приморський 14» Глазунівською Л.І. Згідно п. 80 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КБУ № 1127 від 25.12.2015 року (в редакції на день вчинення реєстраційної дії) для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Таким чином, Довідка про членство у кооперативі та про сплату внеску членом кооперативу є документом, який підтверджує право власності особи на вказане майно та є підставою для державної реєстрації за особою такого права. У поданому позові та у поясненнях, наданих в судовому засіданні представник позивача вказував на те, що всі надані докази дають обґрунтовані підстави стверджувати, що Довідка № 47 від 11.12.2006 року є підроблено. Згідно приписів ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість докази). Суд констатує, що за підроблення документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою у ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність, тобто належним засобом доказування існування викладених у позовній заяві обставин щодо підробки документа, на підставі якого у особи виникло право власності, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти Проте належного підтвердження допустимими доказами доводів у частині підроблення Довідка про членство у кооперативі та про сплату внеску членом кооперативу стороною позивача суду надано не було. Хоча тягар доказування вказаних обставин покладено саме на позивача. Докази, на які посилається позивач по своїй суті є припущенням щодо обставини вчинення кримінального правопорушення (підроблення документу), належна перевірка яких повинна була бути здійснена саме в рамках кримінального провадження. Окрім того, суд зазначає, що на запитання суду про те, чи звертався позивач до правоохоронних органів з факту підроблення документу, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що такого звернення не було. А тому, суд констатує, що одне лише посилання сторони позивача, без підтвердження належними та допустимими доказами, на факт підроблення Довідки № 47 від 11.12.2006 року не може бути достатньою підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2018 року № 39388964, яким за [PERSON] зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Також суд наголошує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Згідно приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Приписи ст. 41 Конституції України є узгодженими із приписами ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно абз. 11 п. 4 мотивувальної частини Рішення КСУ від 22.06.2022 року у справі № 6-р(ІІ)/2022) конституційний імператив щодо непорушності права приватної власності скерована насамперед на убезпечення власника від протиправного втручання в здійснення ним своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном вільно та на власний розсуд. Суд також звертає увагу на рішення КСУ від 30.06.2022 року № 1-рп/2022, у якому зазначено, що посутнє тлумачення цих та інших приписів Основного Закону України дозволяє стверджувати, що юридичні інститути будь-якої країни конституційної демократії не є підґрунтям для набуття права власності або права добросовісного володіння внаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, оскільки подібне унормування суспільних відносин суперечило би конституційному ладу, порушувало би публічний порядок та права власників і добросовісних володільців, які є потерпілими від такої діяльності. Таким чином, суд зазначає, що право власності особи захищається Конституцією України та відповідно судом, і без доведення належним чином того факту, що особа набула право власності з порушенням визначеного законом способу, така особа не може бути позбавлена свого права. Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, в рішенні у справі Oneryidiz v. Terkey від 30.11.2004 року (заява № 48939/99) ЄСПЛ зазначив про те, що справжня, ефективна реалізація права, захищеного ст. 1 Першого протоколу Конвенції, не залежить тільки від обов`язку держави не втручатись у права приватних осіб, але може вимагати позитивних заходів захисту, особливо якщо існує прямий зв`язок між заходами, які заявник може правомірно очікувати від влади, і його ефективного володіння своїм майном. А тому, беручи до уваги те, що вся документація щодо ЖБК, у тому числі оплата членів кооперативу, видача довідок різного характеру, залишилася у покійного бухгалтера [PERSON] , Довідка № 47 від 11.12.2006 року, на підставі якої за [PERSON] було зареєстровано спірну квартиру, була видана уповноваженою особою, яка на той час була головою ЖБК «Приморський 14» Глазунівською Л.І., а також те, що стороною позивача суду не було додано беззаперечного доказу в підтвердження факту підроблення зазначеної довідки, суд доходить висновку про недоведеність позивачем допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для встановлення судом неправомірності набуття відповідачкою [PERSON] права власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно приписів ч. 1 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. З огляду на те, що позовна вимога про передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси є похідною від первісної вимоги, суд зазначає, що така також не підлягає задоволенню, оскільки власником спірної квартири є [PERSON] , що виключає згідно приписів ч. 1 ст. 335 ЦК України вважати на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , безхазяйною річчю. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про недоведеність доведеність позивачем викладених в позові обставин його порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі та

Outcome: dismissed