Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

В обґрунтування\~позовної заяви\~ [PERSON] зазначила, що 01.07.1989 вона з відповідачем зареєструвала шлюб, неповнолітніх дітей немає. Подружні відносини з відповідачем припинені, будь-які контакти припинені. Сторони проживають окремо, позивач тривалий час знаходиться за кордоном, кожен із них живе своїм життям та інтересами. Вважає збереження шлюбу неможливим, нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені ,спроби примирення не здійснюються. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивач розвиватися фізично, розумово, морально, духовно в умовах свободи та гідності. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити « [PERSON] ». Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання з проханням розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що не бажає розлучатись і що не дасть позивачці розлучення. Визнав, що протягом останнього року не проживає з позивачкою спільно, не підтримує подружніх відносин, не знає, де вона знаходиться, оскільки вона йому не повідомляє. Пояснив також, що позивач пропонувала йому розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану, однак він відмовився. Повідомив, що не згоден на розлучення, оскільки позивач виїхала без його дозволу, вважає, що вона повинна його доглядати, оскільки він є інвалідом. Вважає, що суд може і повинен примусити позивачку до шлюбу із ним. Просив надати строк на примирення подружжя. На запитання суду, які заходи відповідач має намір вживати для примирення подружжя, він відповів, що не знає, як миритися з позивачкою, щодо якої він не знає її місце перебування, зазначив, що також не знає. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц, підстав для відступу від якої у цій справі суд не вбачає. З урахуванням того, що сторонами визнаються ті обставини, що щонайменше протягом останнього року сторони не підтримують у жоден спосіб шлюбних відносин, проживають окрема, позивачка не бажає спілкуватися із відповідачем, конкретних заходів для примирення подружжя відповідач не окреслив, суд дійшов висновку, що підстави для вжиття судом заходів для примирення подружжя відсутні. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 07.06.2023 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01.07.1989, актовий запис №4. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд у установив, що сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалася. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу і стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, то відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже, позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved