Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поновлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 27.04.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2017. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2019 позивач позбавлений батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Позивач зазначив, що у період з 2014 року до 2022 року відбував покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія». Сумлінною поведінкою і ставленням до праці позивач довід своє виправлення та з 31.01.2022 йому змінено невідбуту частину призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання. З 06.06.2022 позивач знятий з обліку у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що позивач не мав змоги належним чином виявляти до дочки батьківського піклування та виконувати свої обов`язки. При цьому і сама відповідач обмежувала спілкування позивача з донькою, щоб не травмувати дитину, з чим позивач погоджувався, однак був проти позбавлення його батьківських прав. Позивач вказав, що станом на даний час у нього радикально змінилися умови життя, він веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання та бажання виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки [PERSON] . Алкогольні напої та наркотичні засоби позивач не вживає. Позитивно характеризується за місцем роботи та має хороші відносини з рідними і сусідами за місцем проживання. Станом на даний час позивач перебуває у шлюбі, у якому у нього народилась донька. Позивач приймає активну участь у вихованні дитини від вказаного шлюбу та приймає участь у вихованні двох дітей дружини від першого шлюбу. За таких підстав позивач просить поновити [PERSON] , [INFO] , батьківські права відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 05.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2023, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки і піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. 30.05.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , від імені якої діє адвокат Череватий П.М., у якому відповідач заперечила проти задоволення позову та просила у позові відмовити. Відзив мотивувала тим, що у позовній заяві не містяться відомості про обставини, які вказують на зміну поведінки позивача по відношенню до малолітньої дитини, та обставини, що слугували підставою для позбавлення його батьківських прав. Докази того, що позивач, перебуваючи у місцях позбавлення волі, та після відбуття покарання вживав будь-яких заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з малолітньою [PERSON] , до позовної заяви не долучені. При цьому з позовом про поновлення батьківських прав позивач звернувся більше ніж через рік після відбуття покарання. Позивач не надає матеріальну допомогу малолітній [PERSON] , в тому числі після звільнення з місць позбавлення волі. Станом на 22.02.2023 заборгованість зі сплати аліментів становила 72018,07 грн. Заходів з метою погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів позивач не вживає. Більше того перш, ніж ініціювати питання про поновлення батьківських прав, позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, у задоволенні якого позивачу було відмовлено. Також відповідач вважає, що позивачем не зазначено будь-яких обставин, які б вказували на те, що поновлення його батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому малолітня [PERSON] не пам`ятає свого біологічного батька, а будь-який зв`язок між ними відсутній. Своїм батьком [PERSON] вважає теперішнього чоловіка відповідача, який впродовж декількох років виконує роль її батька. 01.06.2023 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 26.06.2023. 13.06.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив [PERSON] , від імені якого діє адвокат Фігурський М.А., у якій позивач заперечив щодо доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивач вважає, що відповідач навмисно вводить суд в оману, зазначаючи про те, що позов про поновлення батьківських прав подано більше, ніж через рік після відбуття позивачем покарання, оскільки відповідачу відомо, що аналогічний позов був поданий одночасно з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, однак у зв`язку зі зміною місця реєстрації відповідача та зміною підсудності, позивач прийняв рішення про доцільність залишення такого позову без розгляду з метою повторного звернення уже до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Крім цього, позивач вказав, що у зв`язку з відбуванням покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія» дійсно не виконував свої батьківські обов`язки. Однак матір позивача [PERSON] підтримувала зв`язок з внучкою, купувала дитині одяг та інші необхідні речі, а також святкувала дні народження та інші святкові дні. Також позивач зазначив, що неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, однак такі дії не дали позитивного результату. 26.06.2023 підготовче засідання відкладено на 15.08.2023 у зв`язку з ненадходженням письмового висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору. 15.08.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.09.2023. У судовому засіданні 21.09.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Фігурський М.А. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю. Позивач не заперечував, що після звільнення з місць позбавлення волі жодним чином матеріально не допомагав дитині та не дарував подарунки, а також не бачився з дитиною. Пояснив, що був позбавлений можливості матеріально забезпечувати дитину, оскільки непрацевлаштований, а тому у нього відсутні необхідні кошти. Разом з тим вказав, що в подальшому має намір влаштуватись на роботу та матеріально забезпечувати дитину. Також зазначив, що не зустрічався з дитино, оскільки, приймаючи до уваги те, що він побавлений батьківських прав, переживав, щоб у нього не виникли додаткові проблеми. Вказав, що не звертався з позовом до суду та/або до органу опіки та піклування у зв`язку із вчиненням відповідачем перешкод у побаченні з дитиною або встановлення відповідного графіку побачень з дитиною. Так само позивач не заперечував, що не відвідував навчальний заклад з метою з`ясування успішності дитини, а також не намагався зустрітись з дитиною під час її відвідувань спортивних гуртків. У судовому засіданні 21.09.2023 відповідач [PERSON] та її представник адвокат Череватий П.М. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві, та просили у позові відмовити повністю. Відповідач пояснила, що позивач не цікавився вихованням та розвитком дитини, а також не проявляв батьківської турботи навіть під час перебування сторін у шлюбі. Так само після звільнення з місць позбавлення волі позивач жодного разу не телефонував та не зустрічався з дитиною, а також не вживав заходів з метою налагодження контакту з нею. Позивач не надає відповідачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Вказала, що дитина не пам`ятає позивача та не бажає спілкуватися з ним. Станом на даний час дитина проживає у сім`ї, де новий чоловік відповідача належним чином здійснює догляд за дитиною та матеріально її забезпечує. Чоловік відповідача проявляє батьківську любов до дитини, а остання у відповідь також відчуває почуття любові та називає його батьком. Представник відповідача вказав, що позивач не вживав будь-яких заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з малолітньою [PERSON] , а також не надавав матеріальну допомогу на її утримання. Більше того позивач звертався до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, таким чином намагаючись уникнути від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини. Вказав, що станом на даний час дитина проживає у повноцінній сім`ї, де займаються її вихованням та розвитком. Станом на даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якого дитина любить та вважає своїм батьком. У судовому засіданні 21.09.2023 представник третьої особи служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Руцька І.Б. висловила позицію щодо необхідності відмови у позові з підстав, зазначених у висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору. У судовому засіданні 21.09.2023 малолітня [PERSON] за участю представника органу опіки та піклування пояснила, що вважає своїм батьком [PERSON] , якого вона любить та який піклується про неї. Обізнана про наявність біологічного батька, однак вказала, що вона його не знає та не бажає спілкуватися з ним та налагоджувати будь-який контакт. У судовому засіданні 21.09.2023 свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача. Свідок показала, що під час спільного проживання сторін саме свідок та її сестра матеріально допомагали утримувати дитину. Не змогла надати відповідь, чому такий обов`язок не виконував батько дитини, тобто позивач. Підтвердила, що під час перебування позивача у місцях позбавлення волі свідок періодично зустрічалась з дитиною, однак зважаючи на позицію відповідача щодо доцільності обмеження спілкування дитини з позивачем з метою недопущення її психологічного травмування, дитина жодного разу не бачилась з батьком. Також після звільнення позивача з місць позбавлення волі свідок виявляла бажання зустрітись з дитиною, однак відповідач відмовляла свідку у здійсненні таких зустрічей. Не заперечувала, що спроб зустрітись з дитиною позивач при цьому не здійснював. Свідок показала, що обізнана про те, що дитина відвідує заняття з плавання, а також графік таких занять, однак позивач не намагався побачити дитину і під час відвідувань гуртків, бо проживає в іншому населеному пункті і йому незручно добиратись до м. Тернополя. У судовому засіданні 21.09.2023 свідок [PERSON] пояснив, що станом на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Свідок показав, що проживає спільно з відповідачем та її дочкою більше восьми років. Вказав, що обізнаний про те, що позивач не надає коштів на утримання дитини, а також не цікавиться її життям та не піклується про неї. Повідомив, що відповідач не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні з дитиною, оскільки позивач заходів для такого спілкування не вживає. Зазначив, що спільно з відповідачем неодноразово запитували дитину про те, чи не бажає вона спілкуватись з біологічним батьком та підтримувати з ним зв`язок, однак дитина вказувала, що не бажає знати свого біологічного батька. Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, думку дитини, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2019 у справі № 607/13985/18 вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-17). Частиною 1 ст. 169 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 169 ЦПК України суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.0.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що поновлення батьківських прав допускається, якщо батьки змінили свою поведінку та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. До уваги береться також зміна способу життя особи, позбавленої батьківських прав, зміна ставлення до дитини та її виховання. Не менш важливим є глибина та стійкість позитивних змін, що можуть бути підставою для поновлення батьківських прав. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в її інтересах. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2014 року до 2022 року відбував покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія», а тому не мав можливості належним чином виконувати свої обов`язки відносно доньки [PERSON] . Позивач зазначив, що станом на даний час у нього радикально змінилися умови життя, позивач веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання та бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Алкогольні напої та наркотичні засоби позивач не вживає. Позитивно характеризується за місцем роботи та має хороші відносини з рідними і сусідами за місцем проживання. Згідно з довідкою ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області № 41/12/1697-22 від 29.08.2022 (а.с. 14) [PERSON] 27.06.2014 був засуджений Гусятинським районним судом Тернопільської області до покарання у виді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.01.2022 [PERSON] змінено невідбуту частину призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді 240 годин громадських робіт. 06.06.2022 [PERSON] знятий з обліку у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт. Разом з тим суд встановив, що у період з 06.06.2022 до моменту розгляду справи позивач [PERSON] не вживав жодних заходів, спрямованих на встановлення контакту з малолітньою [PERSON] . Зокрема, позивач не телефонував доньці та не зв`язувався з відповідачем щодо узгодження його зустрічі з донькою. Так само позивач не відвідував навчальний заклад з метою з`ясування успішності малолітньої дитини, її поведінки та участі у шкільному житті. Також позивач не вчиняв спроб зустрітися з донькою під час її відвідування занять з плавання, хоча був обізнаний про місце та час таких занять, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] . Докази того, що відповідач вчиняли дії, спрямовані на перешкоджання позивачеві у спілкуванні з малолітньої [PERSON] , суду не надані. При цьому позивач з часу відбуття покарання до подання даного позову не звертався до органу опіки та піклування з клопотанням про встановлення графіку побачень з дитиною, а вчинив такі дії лише після подання відзиву, де відповідач звернула увагу суду щодо неподання позивачем такого клопотання до органу опіки та піклування. Такі обставини визнавались та не заперечувались позивачем у судовому засіданні. Також з довідки-розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 60140942 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/13985/19 від 23.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , вбачається, що станом на 22.02.2023 у позивача наявна заборгованість у розмірі 72018,07 грн (а.с 48-52). У судовому засіданні позивач не заперечував, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, а також те, що з часу відбуття покарання [PERSON] не вчиняв жодних дій для матеріального забезпечення дитини, не купував їй одяг, іграшки, шкільне приладдя тощо та не дарував їй подарунків. При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність у нього коштів у зв`язку з відсутністю працевлаштування, оскільки вважає, що позивач мав достатньо часу для працевлаштування, враховуючи те, що з часу відбуття покарання [PERSON] пройшло більше одного року. Більше того під час звернення до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, зміну розміру аліментів, способу стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів позивач зазначав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у раніше визначеному судом розмірі, оскільки на його утриманні перебуває донька від іншого шлюбу, а також двоє дітей дружини від іншого шлюбу. Такі обставини дають підстави дійти висновку, що [PERSON] фактично здійснює матеріальне забезпечення своєї іншої дитини, а також дітей своєї дружини, нехтуючи при цьому обов`язком щодо матеріального забезпечення дочки [PERSON] . Суд критично оцінює таку поведінку [PERSON] та вважає, що такі дії були вчинені позивачем з метою уникнення від виконання передбаченого законодавством обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Такі обставини самі по собі свідчать про небажання позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Більше того суд враховує, що під час відбування позивачем покарання у виді позбавлення волі позивач 03.08.2019 зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7), а також у даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Вказані обставини свідчать про те, що навіть перебуваючи у місцях позбавлення волі, позивач не був позбавлений можливості влаштовувати своє особисте життя, а тому міг вживати заходів з метою налагодження контакту з малолітньою [PERSON] . Однак такі дії позивачем не вчинялись, що визнавали у судовому засідання сторони. Також з висновку служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 243 від 13.07.2023, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за недоцільне поновити [PERSON] батьківські права відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 97, 98). Так, органом опіки та піклування встановлено, що у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, докази фінансових доходів у матеріалах справи відсутні. При цьому під час розмови з малолітньою [PERSON] встановлено, що остання ніколи не бачилась та не спілкувалась з біологічним батьком. Біологічний батько жодного разу не цікавився її життям, успіхами у навчанні та її особистими досягненнями, не вітав з Днем народження та не дарував подарунків. Своїм батьком дитина вважає [PERSON] , який спільно з матір`ю піклується про неї. Аналогічні пояснення були надані малолітньою [PERSON] у судовому засіданні. При цьому дитина також зазначила, що не бажає починати спілкуватись з біологічним батьком та не бажає пізнавати його. Так само з експертного висновку про стан психосоціального розвитку [PERSON] та особливості її психоемоційного ставлення до батьків та внутрісімейних взаємин від 05.04.2019 (а.с. 57-61) вбачається, що у дитини простежується найтісніший позитивний зв`язок з матір`ю [PERSON] , а також доволі високий рівень прийняття-визнання з боку дитини має її вітчим [PERSON] , якого вона називає батьком та визнає його батьківський авторитет, звертається за допомогою щодо ремонту іграшок чи виконання уроків. При цьому дитина відчуває емоційну відчуженість до частини родичів, а саме до свого біологічного батька [PERSON] (про існування якого знає) та його родичів, які зрідка спілкуються з нею. Відтак, приймаючи до уваги викладені вище обставини та враховуючи думку малолітньої [PERSON] , суд вважає, що поновлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки станом на даний час у дитини влаштоване особисте життя, наявний сталий побут та сильна емоційна прив`язаність до матері та її теперішнього чоловіка, якого дитина вважає своїм батьком. Суд вважає, що різке відновлення спілкування дитини з позивачем може призвести до емоційної нестабільності дитини та погіршення її психологічного здоров`я, приймаючи до уваги те, що [PERSON] станом на даний час жодним чином не приймає участі у житті дитини, не цікавиться її розвитком та вихованням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що з метою захисту інтересів дитини позивачу слід вчиняти першочергові заходи для поступового налагодження контакту з дитиною та у разі позитивного результату таких заходів позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами не довів, що змінилася його поведінка щодо участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] та відпали обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] продовжує свідомо та умисно ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , а тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 169 СК України у разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 90782057 від 03.03.2023 (а.с. 19). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник відповідача адвокат Череватий П.М. до закінчення судових дебатів вказав про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed