Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

13 вересня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із заявою окремого провадження, в якій зазначила, що [INFO] в м. Луганськ Луганської області померла її мати [PERSON] . Оскільки м. Луганськ Луганської області є тимчасово окупованою територією і медичні документи та свідоцтво про смерть, отримані там, не дозволяють отримати свідоцтво про смерть встановленого чинним законодавством України зразка, то існують перешкоди у реєстрації факту смерті вказаної особи. З метою проведення державної реєстрації смерті заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення \- факт смерті [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Проходне Корочанського району Курської області та померла [INFO] в м. Луганськ Луганської області. (а.с.1-4) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року справу окремого провадження було призначено до розгляду в судовому засіданні на 25 вересня 2023 року. (а.с.19) В судове засідання сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . (а.с.9) В матеріалах справи міститься фотокопія епікризу № 354, в якому міститься інформація, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.02.2023 до 26.05.2023. (а.с.10) Також в матеріалах справи містяться фотографії хреста та могили і скриншоти з переписок з месенджеру «телеграм». (а.с.11-12) Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №\~254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №\~252-VIII\~«Про\~визначення\~окремих районів,\~міст,\~селищ\~і\~сіл Донецької\~та\~Луганської\~областей,\~в\~яких\~запроваджується особливий\~порядок\~місцевого\~самоврядування» її дія поширюється на м.\~Луганськ, яке таким чином визнається тимчасово окупованою територією України. При цьому згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №\~1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (з наступними змінами та доповненнями) місто Луганськ належать до переліку населених пунктів, в яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За приписами ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. За змістом вказаних актів цивільного законодавства, орган реєстрації актів цивільного стану має право зареєструвати смерть особи, яка померла на тимчасово окупованій території, на підставі оригіналу документу, який видано органами, розташованими на тимчасово окупованій території, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території. У разі, якщо такий документ у заявника відсутній, то юридичний факт смерті особи на тимчасово окупованій території може бути встановлено рішенням суду, яке є підставою для реєстрації факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявниця надала суду: фотокопію епікризу №\~354, в якому міститься інформація, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.02.2023 до 26.05.2023; фотографії хреста та могили; скриншоти з переписок з месенджеру «телеграм». Фотокопія епікризу №\~354 завірена «Згідно з оригіналом» заявницею, разом із тим, у заяві остання сама зазначила, що оригіналу такого документу вона не має. Як передбачено ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Враховуючи те, що заявницею надано фотокопію епікризу №\~354, який не засвічений із оригіналу цього документу, тому суд визнає зазначений документ недопустимим доказом у цій справі. Суд також вважає недопустимими доказами у цій справі фотографії хреста та могили та скриншоти з переписок з месенджеру «телеграм», так як з них неможливо встановити дійсність факту смерті [PERSON] . Інших доказів на підтвердження зазначеної обставини, а саме: будь-яких медичних довідок (копії медичного свідоцтва про смерть або копії довідки про причини смерті) чи перфокарти швидкої медичної допомоги, які безпосередньо і достовірно підтверджували б факт смерті [PERSON] , свідків, також свідоцтва про смерть, заявницею суду не надано, що унеможливлює встановити факт смерті останньої. Також, підстави на які посилається заявниця у своїй заяві, можуть бути предметом розгляду заяви, в порядку передбаченому Главою 4 Розділу ІV ЦПК України, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку що заява [PERSON] є не обґрунтованою, оскільки не підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed