Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, як непрацездатного батька. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є пенсіонером та отримує пенсію, яка не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання, оскільки значну частину коштів він витрачає на покупку медичних препаратів. На даний час позивач ніде не працює та крім пенсії жодних доходів не отримує. Крім того, у нього наявні проблеми зі здоров`ям, які носять хронічний характер. З огляду на вказані проблеми із здоров`ям, він потребує систематичного обстеження та лікування із залученням значних коштів на оздоровлення. У його власності немає будь-якого нерухомого майна, за рахунок якого він міг би отримувати додатковий заробіток. Діти позивача - відповідачі не хочуть спілкуватися із батьком та підтримувати із ним відносини, не проявляють турботи та уваги щодо батька, будь-якої матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надають, хоча мають можливість надавати таку допомогу, оскільки працюють, отримують доходи в розмірі, що забезпечують їх належний рівень життя, проблем із здоров`ям не мають, володіють нерухомістю та транспортними засобами. Крім того, відповідачі неодноразово вимагали покинути гуртожиток в якому позивач на даний час проживає, проте, останній не має іншого місця проживання, тому податися йому нікуди. Ті витрати, які він фактично несе на харчування, здійснення медичного обстеження, оздоровлення та лікування не покриваються його фактичним заробітком, який він отримує в якості пенсії. Фактично, позивач будучи непрацездатним та немічним, залишений наодинці зі своїми матеріальними проблемами. Позивач потребує матеріальної допомоги, з огляду на підстави зазначенні вище. Розмір доходу позивача, на даний час, є недостатнім для забезпечення належного рівня його життя. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідачі, як сини, мають можливість надавати йому матеріальну допомогу, але відмовляються це робити. За таких складних життєвих обставин, позивач вимушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь аліменти на утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів їхнього заробітку (доходу), щомісячно, довічно. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.05.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки. У попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, вказавши на неналежне виконання позивачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2019 (справа №607/12465/19). В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що стверджується записом акта про народження №5 від 03.03.1979 та [PERSON] , [INFO] , що стверджується записом акту про народження №13 від 08.09.1982. [PERSON] двічі змінював прізвище, а саме:- з « [PERSON] » на « [PERSON] » про що свідчить актовий запис про зміну імені №4 складений 16.02.2001 Шумським відділом державної РАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та - з «[PERSON]» на «[PERSON]» про що свідчить актовий запис про зміну імені №139 складений 09.10.2015 Тернопільським відділом державної РАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що стверджується відповіддю відділу ДРАЦС у Тернопільській області на запит про надання інформації від 10.04.2023 №741/9.6- 23/9.6.415. [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області і отримує пенсію за віком в розмірі 2093 грн., що стверджується довідкою про доходи №6337543739427312 виданої 01.03.2023 Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області. Як стверджує позивач, на даний час він ніде не працює та крім пенсії жодних доходів не отримує. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №09466 у позивача наявні наступні діагнози: нестабільна стенокардія (02.11.2022); кардіосклероз з дилатацією ЛП і ПШ. Фіброкальциноз АК і МК. Кальцинат ПШ. Гіпертонічна хвороба II стадії, ступінь АГ 2, високий ризик серцево-судинних ускладнень. Гіпертензивне серце. CH І стадії зі збереженою фракцією викиду (63%); Атеросклероз аорти; Ускладнена катаракта, псевдо ексфоліативний синдромю Ангіопатія сітківки по гіпертензивному типу обох очей; Хронічний поверхневий гастрит 2 ст.ф. нест.рем. ГЕРХ. Позивач перебував в реанімації та проходив лікування в стаціонарі з 02.11.2022 по 15.11.2022. Під час перебування в лікарні [PERSON] було проведено лікування: в/в - ізокет, ондасетрон, п/шгепарин, таб. фламогрель, лоспірин, розватор, бісопролол, вальсакор Н, вальсакор, золопент про що зазначено у вище вказаній виписці із медичної карти стаціонарного хворого №09466. На підтвердження вартості вказаних препаратів представником позивача долучено роздруківки з інтернет-сайту аптеки «Соціальна аптека», які дають можливість визначитися з реальними витратами позивача на їх придбання, так як позивачем не збереглися квитанції про придбання вказаних препаратів. Проблеми із здоров`ям [PERSON] додатково стверджуються проведеними дослідженнями, а саме: ультразвуковим дослідженням серця №6435 від 04.11.2022; ультразвуковим дослідженням черевної порожнини і нирок від 03.11.2022; випискою лікаря Сюсяйло І.М. від 04.11.2022; випискою лікаря офтальмолога від 04.11.2022. На підтвердження факту витрачених коштів на своє лікування, позивачем подано копії відповідних фіскальних чеків. У власності [PERSON] немає будь-якого нерухомого майна, за рахунок якого він міг би отримувати додатковий заробіток, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 20.03.2023 р. №326265992. [PERSON] не отримує будь-яких державних пільг та субсидій, що стверджується довідкою Управління соціальної політики ТМР від 01.03.2023 №952. Згідно інформації Головного Управління ДПС у Тернопільській області від 29.08.2023 [PERSON] у період із січня 2023 до червня 2023 отримував заробітну плату в ТДВ «АТП-16145» в наступних розмірах: січні - 7966,65 грн., лютому - 7720 грн., березні - 7720 грн., квітні - 7725 грн., травні - 7730 грн., червні - 7735 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що синів [PERSON] вона знає. Коли батько захворів, вони його не відвідували. У позивача маленька пенсія, яка не позволяє йому в повній мірі забезпечити його життєві потреби, зокрема такі як покупка ліків, їжі. У позивача немає права власності на нерухоме майно. Як вказала представник позивача, на сьогоднішній день [PERSON] є пенсіонером, розмір пенсії, яку він отримує, не може у повній мірі забезпечити всі його життєві потреби, зокрема придбання ліків, оплату житлово-комунальних послуг, а тому його матеріальне становище є досить складним, потребує матеріальної допомоги, його повнолітні сини мають можливість надавати таку матеріальну допомогу, проте її не надають. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги суд керується також наступним. Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У процесі судового розгляду судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідачів від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», установлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Разом з тим, з довідки №6337 5437 3942 7312 від 01.03.2023 року (а.с. 15), судом встановлено, що дохід позивача [PERSON] , а саме його пенсія за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року, становила розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за вказаний період. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою так, як досягнув встановленого законом пенсійного віку та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, наявність у нього потреби у матеріальній допомозі, а також те, що відповідачі зобов`язані утримувати свого непрацездатного батька. Майновий стан відповідачів впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати батька. При цьому, беручи до уваги, те що відповідачі не подали доказів існування обставин, які істотно обмежують їхню працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про спроможність відповідачів сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/8 частини усіх видів їхнього заробітку (доходу) з кожного, щомісячно, починаючи з дня подання заяви. Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідачів від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved