Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу: Угорчак Наталія Михайлівна, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Наталію Михайлівну внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину, виданого громадянці [PERSON] 26 грудня 2019 року, зазначивши, що спадкоємцями вказаного у цьому свідоцтві майна громадянина [PERSON] , який помер [INFO] є: його матір [PERSON] 1/3 частка, його син [PERSON] 1/3 частка. Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивач [PERSON] є рідним сином та спадкоємцем за законом [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини після смерті батька ввійшла квартира [ADDRESS] . Маючи намір прийняти спадщину, Позивач звернувся до державної нотаріальної контори, де йому було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. В подальшому рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.03.2023 року у справі №344/12226/22 йому визначено додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , строком у 3 місяці. Проте, після цього, на момент звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом наданого судовим рішенням додаткового строку нотаріусом повідомлено [PERSON] про те, що 26.12.2019 року на підставі заяви спадкоємця, який прийняв спадщину, видано Свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з цим, посилаючись на наявність права на спадкування за законом після смерті батька нарівні з іншими спадкоємцями за законом (матір`ю спадкодавця [PERSON] та дружиною спадкодавця [PERSON] ), Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судових засідань повідомлялася належним чином. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Наталія Михайлівна, до суду не з`явилася, явку представника не забезпечила, про дату та час судових засідань повідомлялася належним чином. Письмових пояснень по суті спору від третьої особи до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. З урахуванням встановлених процесуальним законом строків розгляду трудових спорів, заяви позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно копії Свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] від 25 березня 2008 року (а.с. 8) батьками [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 48 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 857860926101, за змістом якої власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер 857860926101 станом на 24.02.2016 року являвся [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )(а.с.9). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.03.2023 року у справі №344/12226/22, яке набрало законної сили 21.04.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109786826) у справі за позовом [PERSON] до Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позов задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 30 травня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті батька [PERSON] . Листом №91/02-14 від 30.05.2023 року (а.с.10) приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. повідомила [PERSON] про те, що його заяву долучено до спадкової справи №188/2019, заведеної 09 грудня 2019 року після смерті [PERSON] на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, подану матір`ю померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк. Вказаним листом приватного нотаріуса Данилець А.Я. також було повідомлено про те, що 26 грудня 2019 року на підставі заяви, спадкоємцю, який прийняв спадщину ( [PERSON] ) видано Свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Станом на час розгляду справи 02.10.2023 року відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 857860926101: власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Підстава: Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 2962, видане 26.12.2019 року, видавник [PERSON] , приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу. Розмір частки: 1/1. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] посилається на те, що матір померлого спадкодавця не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців, які бажали реалізувати свої спадкові права на спірну квартиру, що увійшла до складу спадщини, у зв`язку з чим отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно. В добровільному порядку спадкоємцями за законом не досягнуто згоди щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом. Докази, які б спростовували вищевикладені обставини, як і докази того, що [PERSON] попередньо відмовився від спадкування, чи був усунутий від цього у встановленому законом порядку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, у заяві про зменшення позовних вимог Позивач повідомив суд про те, що інший спадкоємець, а саме дружина померлого спадкодавця [PERSON] \~ звернулася до суду з позовом про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом (справа №344/6957/23). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (статті 1268, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Згідно ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус, або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 судам роз`яснено, що спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має\~ право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення\~ нотаріусом за\~ місцем відкриття спадщини цих змін.\~ На підставі рішення\~ суду\~ нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. При поділі спадщини між\~\~ спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності (пункт 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7). В Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року у справі № 758/5329/15, провадження 61- 18376св 18, зазначено, що порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тлумачення наведених норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до частин першої, другої статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. Закон не конкретизує підстави, за яких можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, але виходячи зі змісту статті 1300 ЦК України, можна дійти висновку, що такі зміни може бути внесено або через технічні помилки у тексті свідоцтва, або у разі виникнення обставин, які вимагатимуть внесення змін до свідоцтва щодо розміру/складу спадкового майна, кола спадкоємців, які мають право на спадкування. Отже, оскільки Позивач, як рідний син, є спадкоємцем після смерті свого батька, який має право на частину спадкового майна, а Відповідач не надала згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, тим самим порушує права Позивача на володіння спадковим майно, які підлягають відновленню шляхом прийняття рішення про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. Таким чином, Суд вважає, що позов в частині вимоги про підтвердження за Позивачем [PERSON] права на спадкування 1/3 частки спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] , після смерті його батька [PERSON] , є обґрунтованим і підлягає задоволенню. В частині визначення частки у спадковому майні іншого спадкоємця [PERSON] Суд зазначає, що, враховуючи наявність у провадженні Івано-Франківського міського суду справи №344/6957/23 за позовом [PERSON] про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає вирішення такої вимоги передчасним, оскільки частка у спадковому майні [PERSON] залежатиме від результату вирішення цивільної справи №344/6957/23. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 1218, 1280, 1300 ЦК України,

Outcome: partial