Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що з нього за рішенням Сумського районного суду Сумської області № 1817/3710/12 від 09.11.2012 року стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. На даний час змінився його майновий стан і він не в змозі сплачувати визначені рішенням суду, тому просив змінити спосіб стягнення аліментів і зменшити їх, а саме стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 5\~000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явився, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В суді встановлено, що з [PERSON] за рішенням Сумського районного суду Сумської області № 1817/3710/12 року від 09.11.2012 року стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку( доходів) щомісячно, але не менше \~ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 жовтня 2012 року і до повноліття дитини.( а.с.13) 06 листопада 2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] ( а.с.14) Від спільного життя з [PERSON] вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .( а.с.15-16) Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 271859 від 18.04.2022 року [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю 3 групи ( загальне захворювання) яка на займаній посаді може працювати з обмеженнями: протипоказані виражені психоемоційні навантаження.( а.с.17) Згідно довідки № 542 від 11.04.2022 р. виданої в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] ( а.с.18-19). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків станом на 03.06.2023р. [PERSON] отримує соціальні виплати у мінімальному розмірі ( а.с.20) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як платник аліментів , довів свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і їх зменшення і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є більшим за можливості позивача, оскільки на даний час у позивача змінився сімейний і матеріальних стан, на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей і дружина, яка потребує дороговартістного лікування, що також потребує додаткових витрат. Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved