Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.01.2020 року ним з [PERSON] укладено договір позики, згідно якого він надав у борг [PERSON] 35 000 доларів США строком до 02.01.2022 року та в цей же день, з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором, укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] , в якій окрім неї проживають її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 01.02.2021 між ними укладено договір про внесення змін до договору позики від 03.01.2020 року, згідно якого погодили змінити суду позики на 55 000 доларів США. Оскільки станом на 09.12.2022 року [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики, позику не повернула, [PERSON] просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто на квартиру [ADDRESS] шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеним суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час виконавчих дій; виселити з вказаної квартири [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, зазначивши в рішенні, що після закінчення дії воєнного стану і тридцяти денного строку після його припинення дія рішення відновиться без окремого рішення та закону. [PERSON] та його представник адвокат Алієв В.В. у судове засідання не з`явилися, від Алієва В.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 03.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язується повернути їх, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, встановленому договором (а.с. 9-11). Відповідно до п. 4.1 договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 02.01.2022 року. В той же день, 03.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] з метою забезпечення виконання договору позики від 03.01.2020 року передає, а [PERSON] приймає в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,8 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м. За домовленістю сторін [PERSON] надає згоду на реєстрацію місця проживання дітей [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-17). Відповідно до п. 12 договору іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, обумовлених основним договором, протягом двох календарних місяців сторони домовились про те, що звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку». 01.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] уклали договір про внесення змін до договору позики від 03.01.2020 року, згідно якого змінюються умови стосовно розміру суми позики, а саме з 35 000 доларів США на 55 000 доларів США. Всі інші умови договору залишаються без змін (а.с. 13-14). 17.08.2022 року [PERSON] направив [PERSON] повідомлення-вимогу про усунення порушень договору позики від 03.01.2020 року з вимогою у 30-денний строк з дня отримання цього повідомлення-вимоги усунути наявне порушення та сплатити заборгованість в сумі 55 000 доларів США з попередженням про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги буде звернено стягнення на предмет іпотеки та 17.11.2022 року повторно направив аналогічне повідомлення-вимогу (а.с. 18-25). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] , обтяжена договором іпотеки від 03.01.2020 року, іпотекодержателем є [PERSON] , розмір основного зобов`язання 50 000 доларів США (а.с. 52-54). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 575 ЦК України установлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого на підставі рішення суду. У п. 5-2 розділу VI Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено те, що спірна квартира передана [PERSON] в іпотеку [PERSON] на забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 03.01.2020 року з урахуванням договору про внесення змін до нього від 01.02.2021 року, якою порушено умови основного зобов`язання забезпеченого іпотекою, внаслідок чого наявна заборгованість, суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на квартиру [ADDRESS] . Проте, враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. При цьомуцу, вирішуючи вимоги позову про виселення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , суд виход з наступного. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову Враховуючи, що у позові [PERSON] не вказувала, що пред`являє його малолітніх [PERSON] та [PERSON] вказуючи їх законного представника, залучаю чи відповідний орган опіки та піклування, під час розгляду справи позовнфі вимоги в цій частині не уточнювала, відомостей про їх актуальне зареєстроване місце проживання не надавала, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо їх виселення. За таких обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання розподілу судового збору вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial