Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 23.10.1993 р. На даний час малолітніх дітей в них не має. З відповідачем припинили проживати як одна сім`я з березня 2018 р. Намагалася налагодити сімейні відносини однак відповідач в категоричній формі відмовляється підтримувати шлюбні відносини. Негативна атмосфера в сім`ї призвела до взаємного відчуження, перестали поважати один одного, втратили почуття любові, стали чужими людьми, хоча проживають в одному будинку. Відповідач про матеріальне благополуччя сім`ї не турбується, зайнятий особистими справами. Весь тягар по забезпеченню належного матеріального стану сім`ї ляг на неї. Відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС не бажає, в зв`язку із цим вимушена звернутися з позовом до шлюбу. Подальше спільне проживання із відповідачем в шлюбі суперечить її інтересам. Позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечила позивач в своїй заяві до суду. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 1993 року у виконавчому комітеті Заліської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 10. Від шлюбу сторони малолітніх дітей не мають. В зв`язку з різними поглядами на життя, в сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до поступового погіршення сімейних стосунків та припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини в 2018 році. Примирення сторін неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї немає.

Outcome: approved