Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

13.07.2023 позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає в квартирі з 1 червня 2022 року з підстави статті 71, 72 Житлового кодексу України та ст. 391 ЦК України та вирішити питання щодо судових витрат у відповідності до чинного законодавства. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.07.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.07.2004 року (а.с. 4, 5). Згідно довідки виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 11.07.2023 року №5147, виданій уповноваженому власнику житлового приміщення [PERSON] проте, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 18.12.2007 року (а.с. 13). Відповідно до особового рахунку на квартиру [ADDRESS] [PERSON] є власником без реєстрації у вказаній квартирі з 22.07.2004 року та [PERSON] , зареєстрований з 18.12.2007 року в якості піднаймача. Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.08.2022 року складеного майстром технічної дільниці ДОЖФ №3 та засвідченого начальником ДОЖФ №3, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , зі слів власника квартири, фактично не проживає за місцем реєстрації з 1 червня 2022 року (а.с. 12). Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий позивачем, Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 30 серпня 2022 року, як доказ не проживання відповідача у спірній квартирі, оскільки, вказаний акт складений майстром технічної дільниці і заповнений чорним чорнилом, проте, в графі про період не проживання [PERSON] запис здійснений синім чорнилом, що вказує на заповнення даної стрічки акту не особою, яка його складала. Лише дані про власника квартири та сусідів заповнені синім чорнилом даними особами. Згідно вимог ст. 391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ст.\~64\~Житлового кодексу\~УРСР,\~визначено,\~що до\~членів сім`ї\~наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ч.1\~ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не входить до кола членів сім`ї позивача у відповідності до вимог\~ст.\~64\~ЖК України,\~ст.\~71\~ЖК України\~та відповідач був зареєстрований до квартири [ADDRESS] на підставі договору піднайму житлового приміщення від 18.12.2007 року, який сторони не розірвали у встановленому законом порядку, наданий Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 30 серпня 2022 року містить запис про період не проживання [PERSON] , який заповнений іншою особою ніж складений акт, тому відсутні правові підстави для визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням з підстав зазначених позивачем в позові, а саме відсутності члена сім`ї без поважних причин понад шість місяців. Будь-яких інших беззаперечних доказів про не проживання відповідача у спірній квартирі позивачем не було надано суду. Разом з тим, правою нормою для розірвання договору найму житла є стаття 825 ЦК України, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed