Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй будинок з надвірними будівлями. [PERSON] звернувся до нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено , так як відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з`явилися, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами . Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд прийшов до наступного. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що виконавчим комітетом Шершнівської сільської ради Коростенського району Житомирської області зроблено запис за №3 в книзі реєстрації смертей (а.с.3). Згідно довідки №471/02-26 від 14.08.2017 року, виданої Шершнівською сільською радою Коростенського району, слідує, що [PERSON] згідно запису погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , належить житловий будинок [ADDRESS] , рік забудови 1960. (а.с. 7). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач належним чином притйняв спадщину, звернувся до нотаріуса Коростенсьої районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено , так як відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності на дане спадкове майно (а.с.8). На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України віж 04.01.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщтну в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є такими, що підлягають до задоволення частково. В задоволенні позову про встановлення факту прийняття спадщини суд відмовляє, оскільки такий факт не є спірним, він дійсно встановлений. На підставі викладеного та

Outcome: partial