Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

ТОВ "Коллект центр" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №221059 від 30.01.2020 року на загальну суму 32698 грн. 67 коп. та судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обгрунтування позову вказує, що 30.01.2020 року між ТОВ "Слон кредит" та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 221059, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 40 250 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти в термін до 30.01.2022року та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 26 листопада 2021 року між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу №26-11/2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання споживчого кредиту № 221059 від 30.01.2020 року. 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023/01, за яким ТОВ "Вердикт Капітал" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання споживчого кредиту № 221059 від 30.01.2020 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06 червня 2023 року виникла заборгованість, яка в межах вимог позивача становить 32 698 грн. 67 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 23 032 грн. 63 коп.; - заборгованість за відсотками на дату відсутплення права вимоги - 9250 грн. 20 коп.; - заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту - 47 грн. 32 коп, втрати від інфляції - 368 грн. 52 коп. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. Ухвалою судді від 31.07.2023 року у справі відкрито провадження, розгляд справи визначено у спрощеному порядку буз виклику сторін. В судове засідання відповідач відзив не надав, про розгляд справи повідомленний належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні поштові повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 30.01.2020 року між відповідачем та ТОВ "Слон кредит" був укладений договір про надання споживчого кредиту №221059 на загальну суму 40 350 грн. 26 листопада 2021 року між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 26-11/2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання споживчого кредиту № 221059 від 30.01.2020 року. 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023/01, за яким ТОВ "Вердикт Капітал" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання споживчого кредиту № 221059 від 30.01.2020 року. Станом на 06 червня 2023 року виникла заборгованість відповідача становить 32 698 грн. 67 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 23 032 грн. 63 коп.; - заборгованість за відсотками на дату відсутплення права вимоги - 9250 грн. 20 коп.; - заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту - 47 грн. 32 коп, втрати від інфляції - 368 грн. 52 коп Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 509, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за договором споживчого кредиту, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 32698 грн. 67 коп. У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Outcome: approved