Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 25.08.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Сазоновою\~О.М.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№5574\~про стягнення\~з позивача\~на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 22232,21 грн. за кредитним договором №200263567 від 13.05.2020 року, укладеним між ними. Згодом, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження №66884679 з примусового виконання вказаного напису. На думку\~позивача,\~виконавчий напис не підлягає\~виконанню,\~оскільки:\~виконавчий напис\~було вчинено\~на підставі\~кредитного договору,\~який укладений\~у простій\~письмовій формі\~та не\~є нотаріально\~посвідченим.\~На виконання\~вказаного виконавчого\~напису було\~безпідставно утримано\~з позивача\~8251,62\~грн.\~Враховуючи викладене\~вище,\~ [PERSON] \~змушена була\~звернутися до\~суду з\~позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Ухвалою суду від 06.07.2023 року під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею, відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову Олену Миколаївну, яка вчинила оспорюваний виконавчий напис №5574, оскільки рішення суду може вплинути на її права та обов`язки. Ухвалою суду від 06.07.2023 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі виконавчого напису №5574, вчиненого 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни ВП №66884679 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 22232,21 гривень, до ухвалення рішення у справі. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте її\~представник подав\~до суду\~заяву в\~якій просив\~розглянути справу\~без участі сторони позивача. Також зазначила що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача\~Акціонерного товариства\~«Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, представником відповідача було надіслано суду письмові пояснення, відповідно до яких нотаріусом за заявою АТ «Банк Форвард» було вчинено виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 перевірено подачу відповідачем на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Щодо безспірності заборгованості, то нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги нібито не дотриманням принципу безспірності, при цьому позивач не надає відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень, зокрема контррозрахунку заборгованості. Між тим, кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Договір укладений в простій письмовій формі, оскільки обов`язкове його нотаріальне посвідчення не вимагається чинним законодавством України. Також, за виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] було стягнуто розмір заборгованості за договором. Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений випискою з рахунку позивача, відкритого в АТ «Банк Форвард» із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, яку було надано приватному нотаріусу. Тому позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 13.05.2020 року між АТ «Банк Форвард»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№200263567 про споживчий\~кредит,\~відповідно до\~якого остання\~отримала кредит\~в розмірі\~17406,24\~грн.\~строком на\~1461\~день (по\~13.05.2024\~року)\~зі сплатою процентної ставки в розмірі 50% річних (а.с. 11-13). Судом встановлено,\~що 25.08.2021\~року приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Сазонова О.М.\~вчинила виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 5574,\~яким запропоновано\~звернути стягнення\~з [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором №200263567\~від 13.05.2020\~року,\~укладеним з\~ПАТ «Банк\~Форвард»,\~правонаступником якого є\~АТ «Банк\~Форвард»,\~заборгованість за\~період з\~15.05.2021\~року по\~14.07.2021\~року в\~розмірі 21132,21\~грн.,\~що складається\~із:\~заборгованості за\~сумою кредиту\~ 14369,90\~грн.;\~заборгованості за процентами 5712,31 грн., плати за пропуск мінімальних платежів 1050,00 грн., а також за вчинення цього виконавчого напису 1100,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 22232,21 грн. (а.с. 13). Вказаний виконавчий\~напис перебуває\~на примусовому\~виконанні у\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Овсієнко Алли\~Вікторівни ВП №66884679,\~що підтверджується:\~постановою про\~відкриття виконавчого\~провадження від\~20.09.2021\~року,\~постановою про арешт коштів\~боржника від 20.09.2021 року (а.с. 9, 36). Згідно з відповідю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 09.06.2023 року: -на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №66885417 з примусового виконання виконавчого напису №5575 від 25.08.2021 року виданого приватним нотаріусом КМНО Сазонова О.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21436,71 грн.; -на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №66884679 з примусового виконання виконавчого напису №5574 від 25.08.2021 року виданого приватним нотаріусом КМНО Сазонова О.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 22232,21 грн.; -на день надання відповіді у виконавчому провадженні №66885417 стягнуто 1269,03 грн., які були розподілені у витрати виконавчого провадження, у виконавчому провадженні №66884679 стягнуто 8251,62 грн., з яких: 5228,74 грн. кошти, що перераховані стягувачу АТ «Банк Форвард»; 522,88 грн. основна винагорода приватного виконавця та 2500,00 грн. витрати виконавчого провадження (а.с. 39). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного вище закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року№662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 25.08.2021\~року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між АТ «Банк Форвард» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З приводу вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, то вона також підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз вказаної вище статті дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Отже,\~оскільки підставою\~для набуття\~коштів відповідачем\~«Банк Форвард»\~був виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 5574 від 25.08.2021\~року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання ним коштів у сумі 8251,62 грн., стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № 66884679. З огляду\~на те,\~що суд\~дійшов висновку\~про визнання\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонової Олени\~Миколаївни від 25.08.2021 року № 45574 таким, що не підлягає виконанню і на підставі якого з позивача на користь відповідача було стягнуто 8251,62 грн., а також враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18) щодо застосування статті 1212 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8251,62 грн. безпідставно набутих коштів. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2684,00 грн. (а.с. 18, 26), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання професійної правничої\~(правової)\~допомоги №б/н\~від 24.05.2023\~року (а.с.\~15-17),\~акт виконаних\~робіт від\~05.07.2023\~року (а.с.\~22),\~ордер (а.с.\~20),\~платіжну інструкцію\~№453758309\~від 06.06.2023\~року на\~суму 5500,00\~грн.\~(а.с.\~21)\~та рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (а.с. 20). Згідно з\~умовами Додатку\~№1\~до договору\~про надання\~ професійної правничої (правової) допомоги, за надання професійної правничої (правової) допомоги, клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5500,00 грн у строк до набрання судовим рішенням законної сили. Перелік наданих адвокатським бюро «Калінін і Партнери» послуг та їх вартість визначена в акті виконаних робіт (а.с. 22). Представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved