Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

19.06.2023року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Кірчевим І.І., в якій позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання, в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2023 року і до досягнення дітей повноліття; стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову(правничу) допомогу у сумі 11073,60 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.07.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач [PERSON] правом на надання відзиву не скористався. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кірчев І.І. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд зазначає, що справа про стягнення аліментів є справою незначною складністю, для якої пріоритетним є швидке вирішення справи, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в матеріалах справи доказів, тому дослідивши матеріали справи,приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони 07.03.2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 215. Від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 143 та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження від 121.02.2018 року серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.18,19/. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.02.2020 року по цивільній справі № 522/17040/19 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано./ а.с. 13-15/. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач [PERSON] , будучи батьком дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний брати участь в їх вихованні та утриманні до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; розмір доходів відповідача, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає - 2833 гривні. Тому розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, підлягає частковому задоволенню, зокрема з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19.06.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 19.06.2023 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Надання суду доказів того, що позивачка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить особі незалежно від цієї обставини. Проте, законом чітко встановлено строк та право дружини на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, однак неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мають вік старше трьох років, правові підстави для стягнення аліментів на утримання дружині - відсутні, тому суд відмовляє в частині позовних вимог про стягнення на користь дружини з чоловіка аліментів в розмірі 5000 грн., за безпідставністю. Щодо питання про стягнення суми витрат на правничу допомогу в розмірі 11073,60 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.134 ЦПК України - разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній /орієнтований/ розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Насамперед слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - разом із першою заявою по суті спору відповідно до статей 134 ЦПК України; доказів понесення судових витрат - до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що фактично не було здійснено представником позивача. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, витрати сторони судового процессу на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано наступні документи - ордер на надання правничої допомоги № 1248388 від 14.06.2023 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували суму судових витрат, суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, розмір судових витрат, які складаються з витрат пов`язаних на правничу допомогу у розмірі 11073,60 грн.. є недоведеним, оскільки суду не надано належних документів на підтвердження робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках даної справи, їх вартість та специфікації витраченого часу адвоката, акту-прийому передачі, тощо) та з огляду на те, що стороною відповідача не було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК Українищодо подання доказів розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судового засідання у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення справи сторона зробила про це відповідну заяву, тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial