Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування. В обґрунтування позову вказує, що 09 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2701-20-00100 (далі - Договір страхування). Позивач у позові зазначала, що у період дії Договору страхування, 01 січня 2021 об 02 год. 40 хв. сталася ДТП в смт. Східниця м.Борислава по вул.Шевченка, 144/а за участю застрахованого транспортного засобу Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] склав 262 157,24 грн. відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 18032 від 30.06.2021 року. 05 січня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. Постановою Бориславського міського суду Львівської області у справі № 438/3/21 від 08 лютого 2021 року було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП у зв`язку за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. 22 лютого 2021 відповідачем було розглянуто заяву про виплату страхового відшкодування та відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування. Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням № 03/1391, подала заяву про перегляд даного рішення. 20 травня 2021 року відповідач розглянув заяву про перегляд рішення № 03/1391 але не знайшов підстав для виплати страхового відшкодування: Відповідач у рішенні № 03/3874 вказав, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було те, що позивач негайно не повідомила відповідача про настання події за телефоном цілодобової клієнтської підтримки та не викликала на місце ДТП Патрульну поліцію, тобто неналежним чином виконала покладені на неї Договором страхування обов`язків - а саме порушила п.10.2 та п.10.3 р.10 Договору страхування негайно повідомити Страховика про настання події за телефоном цілодобової клієнтської підтримки: 0-800-500-201 або (044)-503-77-33.; негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи (крім випадків, зазначених в п.11.13.1.-11.13.3. Частини 2 цього Договору): - при „ДТП" (в т.ч. якщо водій застрахованого ТЗ не є винуватцем пригоди) повідомити та викликати патрульну поліцію. Виконати обов`язки водія, відповідно до вимог підпунктів а), б), в), д), е), є) пункту 2.10 ПДР. Позивач, вважаючи її цивільні права порушеними відповідачем, звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із даним позовом, у якому просила: стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 262 157,24 грн., витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 16 500,00 грн. та витрати на пов`язані із оцінкою визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2 500,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 справу передано у провадження судді Усатової І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.10.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 19.11.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 28.01.2022 до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи. 18.04.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач не погодився із доводами позовної заяви та просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на пп.3.1.6 п.3.1 р.3 Договору, у якому не визнаються страховими випадками, події, які настали внаслідок або під час керування застрахованим ТЗ водієм, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та/або перебував під впливом наркотичних чи токсичних речовин та/або перебував під впливом медичних препаратів, застосування яких протипоказане при управлінні ТЗ та на пп. 16.1.16. п. 16.1 р. 16 Договору страхування, де підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є: невиконання або неналежного виконання Страхувальником (Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника, застрахованою особою) своїх обов`язків, обумовлених цим Договором, якщо він не доведе, що виконання (або належне виконання) було неможливим внаслідок дії непереборної сили. 11.07.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначила, що посилання відповідача на стан сп`яніння позивача, як одна із підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування - є необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутній факт керування позивачем транспортним засобом Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння внаслідок або під час ДТП від 01 січня 2021 року, а відповідач самостійно, у рішенні № 03/3874 заявив, факт перебування позивачем під час керування ТЗ, Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння не підтвердився. З приводу пп. 16.1.16. п. 16.1 р. 16 Договору страхування як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, позивач доводила, що відповідач не зазначив, які саме обставини, завадила позивач своїми діями, встановити відповідачу. Посилання відповідач на позбавлення можливості встановити обставину - чи перебувала позивач під час настання ДТП у стані алкогольного сп`яніння, на думку позивача, не заслуговує на увагу, оскільки постановою Бориславського міського суду Львівської області у справі № 438/3/21 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення було встановлено відсутність факту керування [PERSON] транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; відповідач сам зазначив (у рішенні № 03/3874 від 20.05.2021), що факт перебування позивача під час керування ТЗ, Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння не підтвердився. Саме по собі формальне невиконання або неналежне виконання позивачем покладених на неї обов`язків, про які зазначає відповідач у відзиві, не мали наслідком позбавлення реальної можливості відповідач реалізувати надані йому Договором страхування та Законом права. Позивач вказує, що відповідач у повній мірі здійснив страхове розслідування, оскільки зміг отримати усі необхідні матеріали справи для їх вивчення та аналізу. Позивач із посиланням на правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 29.12.2019 у справі № 362/686/17, від 05.06.2018 у справі № 910/23511/16, від 26.03.2018 у справі № 916/4613/15, від 07.03.2018 у справі № 577/5573/15, вважала, що формальний підхід відповідача щодо неналежного виконання позивачем покладених на неї обов`язків - не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. 20.07.2022 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких зазначив, що невиконання позивачем вимог п.п. 9.2.9. п. 9.2. розділу 9, п. 10.2., 10.3 розділу 10 Договору страхування - а саме на місце пригоди працівників патрульної поліції не викликала, місце пригоди залишила, унеможливило відповідача встановити всі фактичні обставини настання події: Чи перебувала позивач під час настання ДТП в нетверезому (тверезому) стані. Окрім цього, відповідач стверджує, що при розгляді Бориславським міським судом Львівської області справи № 438/3/21, останнім не було встановлено не перебування позивача в стані сп`яніння на момент настання ДТП. Також відповідач не згоден із розміром страхового відшкодування через суперечності Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 18032 від 30.06.2021 умовам Договору страхування та розміром витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відмовлено. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2701-20-00100 від 09.07.2020. 01 січня 2021 об 02 год. 40 хв. сталася ДТП в смт. Східниця м.Борислава по вул.Шевченка, 144/а за участю застрахованого транспортного засобу Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. 05 січня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. Постановою Бориславського міського суду Львівської області у справі № 438/3/21 від 08 лютого 2021 року було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП у зв`язку за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування, відповідач у відзиві на позов посилався на пп.3.1.6 п.3.1 р.3 Договору, де не визнаються страховими випадками, події, які настали внаслідок або під час керування застрахованим ТЗ водієм, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та/або перебував під впливом наркотичних чи токсичних речовин та/або перебував під впливом медичних препаратів, застосування яких протипоказане при управлінні ТЗ та на пп. 16.1.16. п. 16.1 р. 16 Договору страхування, де підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є: невиконання або неналежного виконання Страхувальником (Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника, застрахованою особою) своїх обов`язків, обумовлених цим Договором, якщо він не доведе, що виконання (або належне виконання) було неможливим внаслідок дії непереборної сили. Невиконання або неналежне виконання позивачем своїх обов`язків за Договором страхування, відповідач вбачав у тому, що позивач негайно не повідомила відповідача про настання події за телефоном цілодобової клієнтської підтримки та негайно не повідомила та викликати на місце події відповідні компетентні органи. Проте, суд не може погодитися із доводами відповідача щодо наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки: Згідно частини 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частинами 2-3 ст. 991 Цивільного кодексу України передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов Договору страхування, страховий випадок - подія, передбачена Договором, яка відбулась в період дії Договору, і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику (Вигодонабувачу), застрахованим або третім особам. Одним із страхових випадків, згідно п.2.2.2 Договору страхування, є «ДТП» (дорожньо-транспортна пригода) - пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ та/або його застрахованого додаткового обладнання внаслідок події, що сталася під час руху застрахованого та/або іншого ТЗ, внаслідок якої завдані пошкодження застрахованому ТЗ, в тому числі під час викиду каменів чи інших предметів з під коліс транспорту; під час перевезення застрахованого ТЗ іншим ТЗ, буксирування застрахованого ТЗ або застрахованим ТЗ іншого ТЗ; падіння застрахованого ТЗ під дорожнє покриття внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних та/або опалювальних мереж; перевертання застрахованого ТЗ під час будівельних або інших спеціалізованих робіт. Судом встановлено, що у підпункті 16.1.16. пункту 16.1 розділу 16 договору страхування підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є: невиконання або неналежного виконання Страхувальником (Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника, застрахованою особою) своїх обов`язків, обумовлених цим Договором, якщо він не доведе, що виконання (або належне виконання) було неможливим внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до п. 9.2.9 розділу 9 Договору страхування, Страхувальник зобов`язаний: при настанні події, на випадок якої застрахований ТЗ, виконати дії, зазначені в Розділі 10 Частини 2 цього Договору. У відзиві зазначено, що позивач негайно не повідомила відповідача про настання події за телефоном цілодобової клієнтської підтримки, як це передбачається п. 10.2. р. 10 Договору страхування. Згідно із пп.9.3.2 розділом 9 Договору страхування Страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої Страхувальником інформації і документів стосовно ТЗ, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків та виконання Страхувальником обов`язків за цим Договором, робити запити до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків страхового випадку. Таким чином, суд доходить до висновку, що виконання обов`язків Страхувальником знаходиться у взаємозв`язку із реалізацією прав відповідача за Договором страхування. Суд, проаналізувавши положення Договору страхування - а саме п.10.2 р. 10, п. 9.2.9 р.9,пп. 16.1.16 р. 16 вважає, що Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування Страхувальнику, якщо Страхувальник негайно не повідомив Страховика про настання страхового випадку або події, яка має ознаки страхового за телефоном цілодобової клієнтської підтримки у разі якщо несвоєчасне повідомлення Страхувальником Страховика про настання події позбавило Страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком (провести страхове розслідування, реалізувати право Страховика, передбачене Договором страхування), тобто якщо буде встановлено, що відсутність у Страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування. Однак, на думку суду, саме по собі несвоєчасне повідомлення позивачем відповідача про настання страхового випадку, якщо воно не позбавило можливості відповідача встановити усі необхідні факти та обставини події, яка має ознаки страхового випадку, не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування. Аналогічної думки дотримується Верховний Суд у постанові від 29.12.2019 по справі № 362/686/17, де зазначає, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування. До аналогічних висновків приходить Верховний Суд у постановах від 07.03.2018 по справі № 577/5573/15, від 26.03.2018 по справі № 916/4613/15 Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом із тим, у відзиві на позові відповідач не довів, що саме внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідача про настання події, або вчинення будь-яких інших дій позивачем - це завадило останньому встановити, чи є подія, що сталася 01.01.2021 року страховим випадком та встановити інші обставини справи. Окрім цього суд звертає увагу на те, що відповідач не навів обставин у відзиві на позов, які завадили б йому здійснити страхове розслідування через дії позивача, встановити факти та обставини за яких сталася ДТП та/або розмір збитків, завданого транспортному засобу. Згідно правового висновку Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 303/4566/20 у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Тому суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування на п. 10.2 Договору страхування. Посилання відповідача у своїх запереченнях на той факт, що у зв`язку із несвоєчасним повідомлення позивачем відповідача про дорожньо-транспортну подію, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та не викликання працівників патрульної поліції на місце пригоди, завадили відповідачу встановити усі фактичні обставини, у тому числі чи перебувала позивач у нетверезому (тверезому) стані, спростовуються наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 438/3/21, що розглядалися Бориславським міським судом Львівської області, де було встановлено та досліджено усі обставини, які стосувалися адміністративного правопорушення. Також суд, не може погодитися із доводами відповідача, що позивач на момент ДТП керувала транспортним засобом Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, а тому у відповідача були всі підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, виходячи із наступного: 08.02.2021 постановою Бориславського міського суду Львівської області у справі № 438/3/21 було закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - а саме внаслідок відсутності факту керування Позивача транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Із тих документів, які долучені відповідачем до матеріалів справи, відсутні належні та достовірні докази, які б доводили протилежне - а саме доведений стан алкогольного сп`яніння позивача під час керування транспортним засобом. Окрім цього, у матеріалах справи міститься рішення відповідача № 03/3874 від 20.05.2021, у якому відповідач зазначив, що факт перебування позивача під час керування ТЗ, Mazda CX 5, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння не підтвердився. Відповідно до частини 1 статі 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку та не довів належними та допустимими доказами, ті обставини, на які він посилався у своєму відзиві на позов. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав відмовляти позивачу у виплаті страхового відшкодування Щодо розміру страхового відшкодування, суд виходить з наступного, згідно із п. 12.1. розділу 12 Договору страхування, розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих Страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та/або ДО, документів, зазначених у Розділі 11 Частини 2 цього Договору. Розмір страхового відшкодування в будь-якому випадку не може перевищувати розмір страхової суми за відповідним видом страхування та відповідних лімітів, якщо такі встановлені. З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження застрахованого ТЗ, позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 18032 від 30.06.2021 року, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ Mazda CX-5 д.р.н. [NUMBER] , становить 262 157,24 грн. Відповідач правом на заявлення клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи не скористався, а тому аргументи відповідача про те, що розмір страхового відшкодування не відповідає дійсності не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. Доводи відповідача про неналежність та невідповідність Звіту позивача умовам Договору страхування, не можуть братися судом до уваги, у зв`язку із тим, що суперечності Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 18032 від 30.06.2021 року Договору страхування не доводить неправильність визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ Mazda CX-5 д.р.н. [NUMBER] . Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до умов Договору страхування франшиза становить 0,00 грн. Враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування з боку відповідача, відповідач своїм право на проведення судової експертизи не скористався, а інших доказів розміру матеріального збитку у матеріалах справи не міститься то на користь позивача підлягає до стягнення сума страхового відшукування в розмірі 262 157,24 грн. Поряд із цим, позивач просила стягнути судові витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 16 500,00 грн., суд зазначає наступне Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Пі.Ес. Лоєрс» було укладено договір про надання правової допомоги від 22.03.2021. Додатковою угодою № 1 від 01.09.2021 Сторони погодили тарифи за надання юридичних послуг, порядок оплати наданих юридичних послуг. Статтею 133 ЦПК України перебачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат, позивач надала копію Додаткової угоди № 1 від 01.09.2021, копія акту прийому-передачі наданих послуг від 22.09.2021. В Акті прийому-передачі наданих послуг від 22.09.2021, міститься опис послуг, що надавалися до Договору, згідно з якими вартість робіт з надання (правової) правничої допомоги становить 16 500,00 грн без ПДВ. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Оцінивши надані позивачем матеріали в обґрунтування розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, суд вважає, що позивача надала належні та достовірні докази понесення нею витрати пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, які підлягають стягненню у повній мірі з відповідача. Розмір витрат у сумі 16 500,00 грн. є обґрунтованим по відношенню до складності даної справи, ціни позову, часу витраченого представником на надання послуг та їх обсягу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, позивачем було понесено витрати пов`язані із оцінкою визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу у розмірі 2 500,00 грн., які також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved