Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 12 жовтня 2013 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1182. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя була дружня сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, проте з часом почуття довіри та розуміння згасли і поступово стосунки зіпсувалися. Неодноразово намагалися зберегти сім`ю та жити разом заради дитини. Однак, це не вдалося, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. З березня 2022 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейні відносини, як подружжя. Посилаючись на положення ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, позивач просить шлюб розірвати. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. 26 травня 2023 року відповідач надіслав на адресу суду заяву, в якій просить суд надати строк на примирення строком на шість місяців. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з`явитися в судове засідання не має можливості, у зв`язку з тим, що з 21 квітня 2023 року по теперішній час, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Заперечує проти розірвання шлюб. Жодних вагомих підстав для розірвання шлюбу не вбачає та має намір зберегти сім`ю. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року надано сторонам строк для примирення тривалістю в чотири місяці. В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 02 жовтня 2023 року відповідач надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій зазначив, що не має можливості з`явитися в судове засідання, а також зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. 05 жовтня 2023 року позивач за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом встановлено, що сторони з березня 2022 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн, а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved