Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася\~ до\~судуз позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.2020 між нею та відповідачем був укладений шлюб, що зареєстрований Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 197. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, стали частими сварки. З початку 2023 року вони хоч і проживали за однією адресою, однак кожен живе своїм життям та своїми інтересами, сім`я фактично розпалася. Діти проживають з нею та знаходяться та її матеріальному утриманні та вихованні. відповідач офіційно працевлаштований, отримує доходи, а тому може матеріально утримувати дітей. Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою судді від 23.06.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї, відповідач отримав 23.06.2023 особисто. 07.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що 19.06.2023 під час його перебування на роботі, позивач з дітьми без пояснення причини змінила місце проживання. До цього часу родина жила звичним життям, він займався матеріальним забезпеченням родини, дружина займалася домогосподарством та вихованням дітей. Напередодні зміни адреси поживання позивача та дітей, вони разом ходили на прогулянку у місто, відвідували магазини, купували продукти харчування та інші необхідні речі. Увечері, після неодноразових дзвінків та смс-повідомлень на телефон відповідача, він дізнався, що дружина та діти можливо переїхали до матері дружини у с.Кальниболота Новоархангельського району. Тому йому невідомі дійсні підстави подання до суду заяви про розлучення. Він бажає зберегти сім`ю, налагодити сімейні стосунки та зберегти родину. Він хоче, щоб діти проживали у повноцінній родині та виховувалися ним спільно з позивачем. Крім того він вказує, що питанням матеріального забезпечення родини займався виключно він. Він офіційно працевлаштований, тому ніколи не відмовлявся надавати кошти на утримання дітей. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. 21.07.2023 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області провадження у справі було зупинено та за клопотанням відповідача було надано сторонам строк для примирення терміном на два місяці. 21.09.2023 строк для примирення закінчився, тому ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2023 відновлено провадження у справі. На адресу суду від позивача не надходило жодних заяв у зв`язку з примиренням. Тому суд вважає доцільним вирішити справу по суті, із врахуванням позиції сторін. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін по справі, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 20.06.2020 Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 197, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 20.06.2020. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.\~82\~ЦПК\~України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між сторонами припинені,\~причини,\~які спонукають\~наполягати на\~розірванні шлюбу\~є обґрунтованими\~і подальше\~спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей слід зазначити наступне. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.2023, в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON] [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2023, в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідач за власною ініціативою звернувся до директора ТОВ «Уманьпиво», на якому він працевлаштований (що підтверджується довідкою № 13 від 06.07.2023), із заявою про здійснення перерахування з його заробітної плати аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно. До відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено три звіти про здійсненні відрахування та виплати № 140 від 18.09.2023, № 115 від 09.08.2023 та № 94 від 10.07.2023. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Декларації прав людини визначено,- дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно\~статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З\~огляду на\~викладене,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що при\~вирішенні даного\~спору доцільно\~застосовувати положення\~ч.\~8\~ст.\~7\~СК України,\~відповідно до\~якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150\~СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Дослідивши матеріали\~справи,\~при викладених\~вище обставинах,\~у зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~не виконує\~свого обов`язку\~по утриманню\~дітей,\~з огляду\~на їх\~вік,\~прожитковий мінімум\~для неї,\~обов`язок\~батьків забезпечувати\~достатнє утримання\~дітей,\~належні умови\~для їх\~розвитку,\~навчання тощо,\~зважаючи на\~працездатний вік\~батька дітей,\~який в\~змозі мати\~доходи на\~своє та\~утриманців проживання,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей знайшли\~своє підтвердження\~в судовому\~засіданні,\~тому суд\~дійшов висновку\~про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Згідно з\~вимогами ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved