Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Позов мотивує тим, що з 26.01.1980 перебував у шлюбі з [PERSON] , подружнє життя з якою не склалось, внаслідок чого шлюб між ними було розірвано 24.11.1993. У шлюбі у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати зі своєю матір`ю. Вказує на те, що він належним чином виконував свої батьківські обов`язки, вчасно сплачував аліменти на дочку, забезпечував їй належне виховання та догляд. На даний час, відповідачка працює за кордоном, має стабільний дохід, проте ухиляється від обов`язку щодо його утримання, ігнорує всі його прохання про допомогу, у тому числі, щодо надання такої у грошовій формі. Зазначає про те, що в 2011 році йому встановлено третю групу інвалідності, яку в 2014 році призначено довічно. При цьому, стан його здоров`я постійно погіршується, у зв`язку з чим він змушений щомісяця витрачати значну суму коштів на лікування та придбання ліків. Крім того, чималі витрати він несе по оплаті комунальних послуг щодо утримання кімнати в гуртожитку, яку він придбав на позичені кошти у 2020 році. У той же час, єдиним його доходом є пенсія, розмір якої становить близько 2200 грн. Цих коштів інколи не вистачає навіть на придбання ліків, продуктів харчування чи речей першої необхідності, а тому він змушений позичати їх у знайомих. З урахуванням викладеного, просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1500 грн щомісяця. Позивач та його представник у судовому засіданні 28.09.2023 пітримали позовні вимоги. Позивач вказав, що від сплати аліментів на дочку (відповідача) не ухилявся до досягнення нею повноліття, жив у гуртожитку від ПАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "Полімінерал", є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 3300 грн, додаткових доходів не має. Зважаючи на згаданий розмір пенсії, якої не вистачає на прожиття та лікування, він потребує матеріальної допомоги. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовної вимоги, оскільки батько не надавав допомоги відповідачу в дитинстві, коли вона такої потребувала. Батько не забезпечив їй належне виховання та догляд. Вважає хибними твердження позивача про стабільний дохід у дочки, оскільки остання сплачує кредит за придбання квартири. Заслухавши позивача, представників сторін, зважаючи на показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке. Згідно з матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.11.1993, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.11.2020 Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною установою, [PERSON] встановлено довічно третю групу інвалідності (загальне захворювання). Дата огляду - 17.01.2014. Встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності підтверджується також пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] . Довідкою про доходи № 6261 2026 1724 1254 підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в Дрогобицькому об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, розмір якої в січні 2020 року становив 2000,00 грн, в квітні - 2077,52 грн, у травні та червні - 2235,33 грн, липні та серпні - 2244,21 грн. Загалом за вказаний період отримав 13032,60 грн. У матеріалах справи також міститься виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 20183, виписка з історії хвороби № 05782, епікриз з історії хвороби № 07427, які підтверджують, що [PERSON] неодноразово звертався у медичні заклади за допомогою, перебував на стаціонарному лікуванні та йому було призначено лікування. Крім того, до матеріалів справи позивач долучив рахунки-повідомлення на оплату комунальних послуг, виданих на його ім`я. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №006924/16-2020 від 08.10.2020, до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входить: [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2020, житлова кімната №29, площею 17,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , підстава державної реєстрації: договір купівлі-продажу від 07.10.2020 №819. Відповідно до листа ПАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "Полімінерал" від 22.08.2023 за №286, з [PERSON] утримувались аліменти в розмірі 25% з листопада 1993 року по червень 1998 року. До вказаного листа долучено довідку щодо суми аліментів з розшифруванням, що видана на підставі особових рахунків за 1993-1998 роки. Згідно з довідки голови канцелярії Президента Республіки Польща [PERSON] , [INFO] , надано польське громадянство рішенням від 08.09.2009. Відповідно до підтвердження заборгованості від 02.08.2022, [PERSON] надано кредит в сумі 114720,81 PLN та долучено графік погашення кредиту, термін позики 359 місяців, дата повної виплати кредиту - 01.09.2039. Згідно з наданими у судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] , остання знайома з позивачем досить давно, знала також його дружину від часу їх одруження. [PERSON] та [PERSON] (позивач та його дружина) проживали разом, згодом розійшлися. Після розірвання шлюбу [PERSON] скаржилася, що колишній чоловік (позивач) дає мало грошей дитині (сплачує аліменти у незначному розмірі). Жили скромно, вона їм допомагала. Дитина вчилась, потребувала допомоги. [PERSON] особисто їй казала, що позивач платив аліменти до досягнення дочкою поноліття. [PERSON] вже близько 20-ти років проживає в Польщі, тому їй невідомо, які в сторін відносини. Згідно наданих у судовому засіданні показань [PERSON] , яка є рідною сестрою матері відповідача, позивач не надавав матеріальної допомоги дочці [PERSON] . У сім`ї були конфлікти, [PERSON] вчиняв домашнє насильство, але сестра не викликала поліцію. Позивач не цікавився дитиною. [PERSON] мав додаткові доходи, але не витрачав їх на сім`ю. Проте, вимагав у дочки гроші, бо хотів купити кімнату в гуртожитку. Вказала, що в неї негативне ставлення до позивача. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи даний позов, суд звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У процесі судового розгляду судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку. При цьому, останній отримує пенсію, однак, така є єдиним джерелом його доходу. Також позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц висловила правову позицію, згідно із якою положення ст. 202 - 203 СК України не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі. Тобто, при вирішенні даного спору повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу позивача в матеріальній допомозі. При цьому, отримання останнім доходів, які на даний час є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що такий не потребує матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідача, яка досягла повноліття, сплачував аліменти на дочку, є пенсіонером, йому довічно встановлено третю групу інвалідності (загальне захворювання), він хворів, у зв`язку з чим неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні; крім придбання ліків, несе витрати по оплаті комунальних послуг, отримує незначний розмір пенсії. Обставин, які би свідчили про необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримувати батька, судом не встановлено. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він часто позичає кошти на проживання у знайомих, зокрема, що кімната у гуртожитку, яку він придбав у жовтні 2020 року на підставі договору купівлі-продажу житлового приміщення, придбана також за позичені кошти, так як жодних доказів щодо зазначених обставин позивач суду не надав. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, наявність у нього потреби у матеріальній допомозі, а також те, що відповідач зобов`язана утримувати свого непрацездатного батька. Майновий стан відповідача, а саме наявність кредитних зобов`язань, впливає на розмір аліментів, але не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати батька. При цьому, беручи до уваги сукупність встановлених обставин, враховуючи показання свідків щодо відносин сторін, суд вважає, що розмір заявлених позивачем до стягнення аліментів - 1500,00 грн. у даному випадку є завищеним та підлягає стягненню у розмірі 500,00 грн. Отож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved