Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

04.07.2023 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем до відповідача Верхньодніпровської міської ради. 05.07.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 27.09.2023 року 27.09.2023 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 27.09.2023 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 27.09.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , встановити факт проживання його сім`єю більше п`яти років з [PERSON] , померлою [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер його батько, [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька він успадкував частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме ми айно про реєстрацію права власності від 04.11.2020 року. Іншим спадкоємцем частки вищевказаного будинку була дружина батька, його мачуха, [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] . Так як інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але постановою нотаріуса \~ \~ \~ \~йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надає жодних документів, які підтверджують факт родинних стосунків, так як померла є його мачухою, а не родичкою. Крім того йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини та разом із спадкодавцем зареєстрований не був, що й стало підставою звернення до суду Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснив, що після смерті батька у нього з його мачухою були добрі відносини. Оскільки мачуха була людиною похилого віку він їздив до неї, все робив по господарству. Садив город та допомагав збирати врожай, привозив продукти харчування, готував їжу. Він та його сім`я прибирали в будинку, прали, наводили порядок на подвір`ї, мали з померлою спільний бюджет. Про те, що в його мачухи є земельна ділянка йому було невідомо, і лише в цьому році орендатор землі повідомив йому про наявність земельної ділянки (паю), тому раніше він не знав про це спадкове майно і не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Йому відомо, що у померлої був син, але він давно виїхав на проживання до іншої держави і до матері не з`являвся. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] померла, [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 2.0965 у межах згідно плану, розташованої на території Верхньодніпровської міської (раніше Зарічанської сільської) ради (пай № 420/1) з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 074893. Судом також встановлено, що [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі із батьком позивача, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження. За доводами позивача, після смерті батька він продовжив проживати із [PERSON] , однією сім`єю, а саме, здійснював догляд за нею, забезпечував їжею та всіма необхідними предметами побуту. Здійснював догляд за садибою, садив город, спільно користувався вирощеним врожаєм, мав спільний бюджет. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт проживання однією сім`єю позивача та померлої [PERSON] , підтверджується показаннями свідків: [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідом в с. Домоткань. Після смерті свого батька, він успадкував частину будинку та користувався ним. При цьому у нього були добрі відносини із мачухою, т.Сонею, яка також проживала в цьому будинку до своєї смерті. Позивач все робив по господарству, забезпечував їжею т. Соню. Разом зі своєю сім`єю прибирали в будинку та в дворі, садили город. Домоволодіння було доглянуте як за життя т. Соні так є таким і на даний час. Ніхто із родичів покійної про свої права стосовно спадщини не заявляв. Їй відомо, що у покійної був син, але він вже давно проживає на території іншої держави до села не з`являється. Догляд і поховання [PERSON] здійснив позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, в селі всім відомо, що позивач проживав із покійною [PERSON] , однією сім`єю, доглядали її за життя та здійснили її поховання. Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 13.06.2023 року складеного в.о. старости села Домоткань встановлено, що [PERSON] , більше восьми років здійснював догляд за мачухою. Допомагав у веденні домогосподарства, купував все необхідне для проживання, оплачував комунальні послуги. Займався доглядом та лікуванням [PERSON] , та здійснив її поховання за власні кошти. Оцінюючи надані докази суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років позивача і [PERSON] , померлої [INFO] , починаючи з 09 квітня 1999 року і до 15 травня 2007 року Встановлення даного факту спільного проживання потрібно позивачу для отримання спадщини. В іншому порядку заявник встановити цей факт не має можливості. Крім того, судом встановлено 03.11.2020 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса від 04.11.2020 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами\~ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України\~право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки йому не було відомо про наявність у неї спадкового майна у вигляді земельної ділянки (паю) площею 2.0965 у межах згідно плану, розташованої на території Верхньодніпровської міської (раніше Зарічанської сільської) ради (пай № 420/1) з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і про дану обставину йому стало відомо лише коли він переукладав договір оренди землі, що залишилась після смерті його батька. Тоді йому стало відомо, що за життя батько поділив свій пай на дві частини і частина цього паю була у власності [PERSON] . На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як позивачеві не було відомо про наявність спадкового майна у спадкодавця. В \~свою \~чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору в загальній сумі 1610 грн. 40 коп., суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved