Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (надалі АТ "ПУМБ") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.06.2021 між АТ "ПУМБ" та відповідачем було укладено кредитний договір №1001906290201, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 86150 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач же свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 24.05.2023 має заборгованість у розмірі 102290,45 грн., з яких: 60986,02 грн - заборгованість за кредитом, 7,26 грн - заборгованість за процентами, 41297,17 грн - заборгованість за комісією. Оскільки у добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 102290,45 грн та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому вона просить провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява від представника відповідача, згідно якої він просить розглянути справу без участі відповідача та його представника та вказав, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Згідно письмових пояснень, які надані представником відповідача, вбачається, що останій визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами та просить відмовити в частині стягнення заборгованості по комісії, обгрунтовуючи це тим, що дана вимога є недійсною в силу закону (нікчемною), посилаючись на постанову ВП ВС від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Відповідно до ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутность учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2021 відповідач був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.5) та того ж дня 24.06.2021 між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1001906290201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, про що свідчить копія даної заяви (а.с.3-4). Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ ''ПУМБ'' на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ''ПУМБ'':pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У даній заяві відповідач просив надати йому споживчий кредит на наступних умовах: 1. Найменування кредитного продукту - Кредит на загальні цілі; 2.Цільове призначення : а) загальні соживчі цілі; б) сплата Разової комісії банку; 3. Сума 86150 грн, разова комісія - 0,00 грн; 4.Строк - 24 місяці; 5. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%; 6. Розмір процентної ставки - 0,01% річних; 8. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами); 9. Спосіб надання соживчого кредиту на загальні споживчі цілі - видача готівкою через касу банку; банківський переказ на рахунок [NUMBER] , в АТ «ПУМБ», код отримувача 3194025518, отримувач [PERSON] . Відповідно до графіку платежів, що міститься у заяві: платіжний період з 24.06.2021 по 24.06.2023; дата платежу до 24 числа кожного календарного місяця; розмір щомісячного платежу становить 6165,84 грн щомісячно та 6165,63 грн (останній платіж), в тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2575,88 грн щомісяця. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в сумі 86150 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №TR.50208769.60563.8810 від 24.06.2021 (а.с.15) та випискою/ особовим рахунком [PERSON] з 24/06/2021 по 25/05/2023 (а.с.17-18). В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунками (а.с.16-17) станом на 24.05.2023 становить 102290,45 грн., з яких: 60986,02 грн - заборгованість за кредитом, 7,26 грн - заборгованість за процентами, 41297,17 грн - заборгованість за комісією. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.1 від 25.05.2023 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №1001906290201 від 24.06.2021 в сумі 102290,45 грн не пізніше 30 календарних днів з дня отриманняцього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги (а.с.13) та списком №20230529 АРІ ПУМБ_102 згуртованих відправлень (рекомендованих листів) Між тим, жодних дій для погашення заборгованості з моменту отримання вказаного повідомлення відповідач не вчинив, що і стало причиною звернення представника позивача з даним позовом до суду. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками визнав, суд дійшов висновку, що вимоги представника позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 60986,02 грн та заборгованості за процентами в розмірі 7,26 грн є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 41297,17 грн суд зазначає наступне. За умовами договору сторони погодили розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%, що складає 2575,88 грн., яка повинна сплачуватися щомісячно протягом дії договору. Оскільки на момент укладення кредитного договору набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування", п.4 ч.1 ст.1 якого визначає загальні витрати за споживчим кредитом, до яких належать проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування та повернення кредиту, відтак втратила чинність норма Закону України "Про захист прав споживачів", яка забороняла кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що отримання банком комісії за обслуговування кредиту не суперечить приписам Закону України "Про споживче кредитування" та передбачено умовами кредитного договору. Між тим, дослідивши розрахунок представника позивача щодо нарахування комісії, судом встановлено, що позивачем в порушення умов договору 24.05.2023 нараховано комісію в розмірі 2658,97 грн, в той час як умовами договору розмір комісії передбачено в сумі 2575,88 грн. При цьому, нарахування комісії в розмірі 2658,97 грн представником позивача у позові не обгрунтовано. За наведених обставин, беручи до уваги, що відповідач погодився із усіма істотними умовами договору, зокрема, і щодо оплати комісії, яка є незмінною, і була відображена в заяві № 1001403932501 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 24.06.2021, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованостів за комісією підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 41214,08 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача хоч і заперечив нарахування комісії, пославшись на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, однак суд не бере його до уваги, оскільки спірні правовідносини в цих справах, порівняно зі справою, яка розглядалась ВС не являються подібними та стосується інших обставин справи. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №1001906290201 від 24.06.2021 в розмірі 102207,36 грн. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2681,82 грн (102207,36 х 2684/102290,45 = 2681,82 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial