Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

\~ [PERSON] та [PERSON] звернулись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі спільною заявою подружжя, яке має дитину, про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 19.09.2019 між заявниками зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначили, що спільне життя між заявниками не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Станом на даний час фактичні шлюбні відносини між заявниками припинені, заявники проживають окремо та спільне господарство ними не ведеться. 27.07.2023 заявники уклали договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишиним З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 949, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та виховання дитини. Також 27.07.2023 заявники уклали договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишиним З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 950, щодо сплати аліментів на дитину. За таких підстав заявники просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 19.09.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складений актовий запис № 1939. 31.07.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 04.09.2023. 04.09.2023 судове засідання відкладено на 03.10.2023 у зв`язку з неявкою заявників. У судове засідання 03.10.2023 заявники [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] адвокат Черніцький І.Р. подали до суду заяви про розгляд справи без участі заявників, заяву про розірвання шлюбу підтримали з підстав, зазначених у заяві, та просили заяву задовольнити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 19.09.2019 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складений актовий запис № 1939. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с. 9). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). 27.07.2023 між заявниками укладений договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання та виховання дитини. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишиним З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 949. Відповідно до умов договору заявники домовилися, що місцем постійного проживання дитини [PERSON] , [INFO] , є місце проживання батька дитини. У цьому договорі сторони також визначили особисті та спільні зобов`язання батьків щодо участі у належному вихованні та забезпеченні умов проживання дитини (а.с. 11). 27.07.2023 між заявниками укладений договір про сплату аліментів на дитину. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишиним З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 950. Відповідно до умов договору заявники домовилися, що матір дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 3200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 109 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом подання до суду заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України). Так, у спільній заяві заявники зазначили, що після реєстрації шлюбу їх сімейне життя не склалось та станом на даний час шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини заявників як подружжя, причини розірвання шлюбу та обставини життя заявників, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам заявників та їхньої дитини. При цьому суд також приймає до уваги, що між заявниками укладені договори, за умовами яких заявниками вирішені усі питання щодо визначення місця проживання дитини, її утримання та виховання, та що такі умови не порушують особисті та майнові права заявників та права їхньої дитини. Підстави вважати, що укладення цих договорів та подання заяви про розірвання шлюбу не відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, відсутні. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved