Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У червні 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/0255/82/0493095 від 07 вересня 2018 року в розмірі 59 302,08 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 07 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0255/82/0493095, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 82852,71 грн. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 59302,08 грн, яка складається з наступного: 52319,37 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 6982,71 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2023 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 01 серпня 2023 року. 01 серпня 2023 року судове засідання відкладено до 25 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача в судове засідання 25 вересня 2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання, призначені на 01 серпня 2023 року та 25 вересня 2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач був сповіщений шляхом надіслання повідомлення у додаток Viber . Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0255/82/0493095, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 82852,71 грн. Відповідно до п.п.1.1.2 Договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника в розмірі 53357,55 грн. На сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 8152,71 грн. На погашення заборгованості позичальника перед кредитором в розмірі 21342,45 грн за КД № 22038495764 від 31 серпня 2012 року. Строк кредиту становить 72 місяці, що починається з дати надання кредиту, а саме з 07 вересня 2018 року та закінчується до повного погашення кредиту 07 вересня 2024 року (п.п.1.1.3, 1.1.5, 1.1.6 Договору). Згідно з п. 1.1.4 Договору дата сплати ануїтентних платежів 07 числа кожного календарного місяця згідно Графіка погашення Кредиту та сплаті інших платежів (Додаток № 1 до Договору). Відповідно до 1.1.8 договору процентна ставка фіксована, становить 35,3 % річних. Сума щомісячного переказу складає 2783,00 грн, яка дорівнює сумі ануїтентного платежу згідно графіку ( п.п. 1.1.12.2 Договору). 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . Відповідно до п. 2.4 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2012 року, ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014/0255/82/0493095 від 07 вересня 2018 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 59302,08 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/0255/82/0493095 від 07 вересня 2018 року становить 59302,08 грн, з яких: 52319,37 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 6982,71 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.37-38). На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» в загальному обсязі 59302,08 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2684,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved