Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

21.08.2023 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини та просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 26.05.2000 року Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП [NUMBER] , шляхом оперативного управління майном, після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що в с. Шпиків Тульчинського району Вінницької області [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, яку заявниця прийняла. Спадкоємцем майна покійної матері, являється лише вона [PERSON] . До смерті матері [PERSON] , заявниця опікувалася нею, вони вели спільне господарство та спільний побут за адресою смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області. У подальшому після смерті матері [PERSON] , заявниця продовжувала доглядати за будинком, який розташований за адресою [ADDRESS] , який належав на праві власності її матері, проводила ремонт в будинку, сплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку біля будинку, тобто фактично здійснювала оперативне управління майном покійної. Таким чином, вона фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері, [PERSON] було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту прийняття спадщини нею після смерті [PERSON] шляхом фактичного управління майном. За викладених обставин [PERSON] змушена була звернутися до суду з даною заявою для оформлення спадщини. У судовому засіданні представник заявника адвокат Нечепуренко Г.І. заяву підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її сусідкою і вона знає її з дитинства. Зазначила, що після смерті матері [PERSON] доглядає за будинком, сплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку біля будинку. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона знає заявницю з дитинства. Зазначила, що після смерті матері [PERSON] доглядає за будинком, сплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку біля будинку. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області 13 квітня 2001 року, [PERSON] померла [INFO] в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно із роз`ясненнями, викладених у пунктах першому та четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно пункту 7 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 25.05.1998 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР(далі -ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. [PERSON] померла [INFO] , тому підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року. За змістом ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із вимогами ст.548 ЦК УРСР 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994р., яка діяла на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У судовому засіданні встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , її донька - [PERSON] була єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу у фактичне володіння майном, а саме проживання [PERSON] в одному житловому будинку разом з [PERSON] , померлою [INFO] . З огляду на наведені обставини, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved