Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

23.05.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної ради в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», звернувся керівник Хмільницької окружної прокуратури із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у розмірі 14378грн.67коп., та на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня» Вінницької обласної ради витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у розмірі 1705грн.14коп. В обґрунтування зазначених вимог заначив, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.05.2022 року у справі № 132/391/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 місяців арешту. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, [PERSON] - 27.12.2021 року близько 20год.00хв. знаходячись у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв на руки свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щоб погойдати його. В зв`язку із тим, що дитина почала плакати, [PERSON] усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заспокоєння свого малолітнього сина, умисно наніс йому два удари долонею правої руки в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми - струсу головного мозку, множинних саден та забоїв голови, обличчя, які відповідно до висновку експерта від 11.01.2022 року № 03, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, які виникли від ударної дії (удару, співударяння) тупого(-их) твердого(-их) предмета (предметів). Згідно інформації КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» від 28.02.2023 року за № 01/478, від 23.02.2022 року за № 01/703, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в цьому закладі охорони здоров`я у період з 28.12.2021 року по 06.01.2022 року у відділенні черепно-лицьової хірургії. Загальна вартість лікування за час перебування малолітньої дитини в закладі охорони здоров`я (9л/д) становить 16083грн.81коп. Середня вартість 1л/д - 1787грн.09коп. Відповідно до листа КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» від 28.02.2023 року за № 01/478, сума витрат, що включені у вартість ліжко-дня: за рахунок Національної служби здоров`я України - 14378грн.67коп. За рахунок обласного бюджету - 1205грн.29коп. За рахунок медичної субвенції (обласної) та благодійної допомоги - 499грн.85коп. Джерелом фінансування коштів, затрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 14378грн.67коп. є Національна служба здоров`я України, оскільки лікування здійснювалось за рахунок коштів Національної служби здоров`я України на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0879-Е122-Р000, укладеного 27.12.2017 року між КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» та Національною службою здоров`я України. Цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в межах кримінального провадження не заявлявся, а тому постало питання про відшкодування цих витрат в порядку цивільного судочинства. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Представник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області - ХРАНОВСЬКА І.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники Національної служби здоров`я України, та Вінницької обласної ради в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв, просили дану справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Отже, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року у справі № 132/391/22 (номер провадження 1-кп/132/205/22), [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту. Судом встановлено, що [PERSON] - 27.12.2021 року близько 20год.00хв. знаходячись у кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв на руки свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з метою його погойдати. В зв`язку із тим, що дитина почала плакати, [PERSON] усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заспокоєння свого малолітнього сина, умисно наніс йому два удари долонею правої руки в область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми - струсу головного мозку, множинних саден та забоїв голови, обличчя, які відповідно до висновку експерта № 03 від 11.01.2022 року, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, які виникли від ударної дії (удару, співударяння) тупого(-их) твердого(-их) предмета (предметів). Через зазначені тілесні ушкодження, малолітній [PERSON] , [INFO] , у період із 28 грудня 2021 року по 06.01.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні черепно-лицьової хірургії Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради». Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», викладеної в листі від 28.02.2023 року № 01/478, загальна вартість лікування [PERSON] , [INFO] , (9л/д) становила 16083грн.81коп. Середня вартість 1л/д - 1787грн.09коп. Суми витрат, що включені у вартість ліжко-дня: за рахунок Національної служби здоров`я України - 14378грн.67коп.; за рахунок обласного бюджету - 1205грн.29коп.; за рахунок медичної субвенції (обласної) та благодійної допомоги - 499грн.85коп. Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved