Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Цибульська О.Ю., з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме транспортний засіб «Універсал-В», марки : КІА, модель: Carnival (білий), державний номерний знак: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , колір білий, рік випуску-2016 р., шляхом виділу його у власність [PERSON] .. Стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 ринкової вартості легкового транспортного засобу «Універсал-В», марки : КІА, модель : Carnival (білий), державний номерний знак : [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , колір білий, рік випуску-2016 р., в розмірі 470\~638,00 грн. компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності. Позов мотивований тим, що 13 листопада 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб. До шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу подружжя придбало транспортний засіб «Універсал-В», марки : КІА, модель : Carnival (білий), державний номерний знак : [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , колір білий, рік випуску-2016 р., ринкова вартість якого складає 941\~276,00 грн. У 2022 році на зазначеному транспортному засобі подружжя виїхало разом з дітьми з України до Німеччини. 21 листопада 2022 року відповідач разом з двома спільними дітьми та дитиною від першого шлюбу виїхала до України. Посилаючись на те, що незаконно перетнувши кордон України відповідач позбавила позивача можливості здійснювати право спільної сумісної власності на легковий автомобіль набутий подружжям за час шлюбу, позивач змушений звернутися до суду. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , в якому відповідач просила залишити позовні вимоги позивача без задоволення. Відзив мотивний тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2020 року.18 квітня 2023 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між подружжя розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу позивач [PERSON] не заперечував щодо відсутності спору між подружжям щодо майна. Відповідач зазначила, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за її позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Посилаючись на те, що [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків утримувати малолітніх дітей, сплачувати аліменти та фінансово підтримувати їх розвиток, натомість, дбає виключно про власні інтереси, звертаючись з заявою про поділ легкового транспортного засобу, який [PERSON] використовує в інтересах сім`ї та дітей, просила відступити від засад рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна подружжя на підставі частин 2,3 статті 70 Сімейного кодексу України. Крім того, зазначила обставини, що мають істотне значення для відмови у задоволенні позову та зменшення частки позивача є те, що : - [PERSON] неодноразово вдавався до домашнього насильства по відношенню до [PERSON] : проявляв агресію, фізично та психологічно знущався, свідками вищевказаних подій ставали малолітні діти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; - [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності як на території України, так і у Федеративній Республіці Німеччина, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також неодноразове керування транспортними засобами без документів посвідчення водія та технічного паспорту на автомобіль (а.с.95-127). В матеріалах справи наявна відповідь на відзив представника позивача [PERSON] - адвоката Цибульської О.Ю. в якій просила відзив на позовну заяву відхилити, з тих підстав, що останні не стосуються предмету позову. (а.с.134-135). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Цибульська О.Ю. не з`явилися, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник адвокат Сметюх В.С. не з`явилися. В матеріалах справи наявне клопотання про перенесення (відкладення) судового засідання призначеного на 04.10.2023 року, в зв`язку з відрядження представника відповідача до м. Львова на проведення слідчих дій у територіальному бюро розслідувань. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Суд вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, відповідачем надавався відзив на позовну заяву, у межах вказаного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, представник не навів у клопотанні обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника відповідача, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду, як і не надав доказів поважності причин неявки в судове засідання. З огляду на положення частини другої\~статті 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.21,22). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.24). 13 листопада 2020 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 938, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 21 лютого 2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.22). Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.113-114). З звіту про незалежну оцінку про вартість колісного транспортного засобу: легковий «Універсал-В», марки: КІА, модель : Carnival (білий), державний номерний знак: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , колір білий, рік випуску-2016 р., вбачається, що ринкова вартість майна становить 941\~276,00 грн. (а.с.49-79). Згідно зі\~статтею 60 Сімейного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль легковий «Універсал-В», марки: КІА, модель : Carnival (білий), державний номерний знак: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , колір білий, рік випуску-2016 р., є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний у шлюбі. Сторонами вказаний факт не заперечувався. Частина 1\~ст. 70 СК України\~зазначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України\~та\~статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до пункту 23 вказаної постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 Сімейного кодексу України, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКУкраїни\~\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Стаття 71 СК України, зокрема, визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Стаття 364 Цивільного кодексу України\~передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Відповідно до пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої\~статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до\~статті 69 Сімейного кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Так, відповідачем не заперечуються обставини спільного набуття спірного транспортного засобу і вартість транспортного засобу на час розгляду справи в суді. Між тим, відповідач вважає, що в даному випадку при поділі майна подружжя необхідно відступити від засад рівності часток і залишити автомобіль у її власності, з урахуванням тих обставин, що діти проживають разом з нею, автомобіль використовується для реалізації потреб дітей, позивач [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків утримувати малолітніх дітей, сплачувати аліменти та фінансово підтримувати їх розвиток, позивач неодноразово вдавався до домашнього насильства по відношенню до неї та притягувався до адміністративної відповідальності. Згідно ч.2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Отже, для збільшення частки майна дружини, у разі проживання з нею дітей, необхідне доведення існування умови недостатності розміру аліментів, які вона одержує, для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. При цьому, суд констатує, що сам по собі факт наявності в провадженні суду позову про стягнення аліментів не свідчить про ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків. Відтак, відповідач не надала суду жодного доказу в порядку ст.ст.\~76-80, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України на підтвердження вказаних\~ в\~ч.3,\~2\~ст.\~70 СК\~України обставин. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач з огляду на те, що транспортний засіб є неподільною річчю, домовленості про порядок поділу цього транспортного засобу з відповідачем немає, тому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості транспортного засобу. Частина друга статті 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх досліджених у справі доказів суд вважає, що спірний автомобіль був придбаний подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, отже, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Також суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дітей з відповідачем, з огляду на встановлені судом обставини та положення ст. 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного автомобіля, відповідачем не доведено. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладає такі на відповідача.

Outcome: approved