Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 листопада 2017 року змінено розмір стягнутих аліментів на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач [PERSON] 03 серпня 2018 року уклав шлюб з [PERSON] .. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи стягнення з 10 червня 2022 року. Вважає, що на даний час на утриманні у позивача перебуває двоє синів, так як він знову одружився, дохід його не збільшився, а тому просить суд зменшити розмір аліментів які з нього стягуються на утримання першої неповнолітньої дитини. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кирилкин Р.О. в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у позові, слухати справу у його відсутність та відсутність позивача. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач і відповідачка перебували у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 листопада 2017 року змінено розмір стягнутих аліментів на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач [PERSON] 03 серпня 2018 року уклав шлюб з [PERSON] .. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи стягнення з 10 червня 2022 року. Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Зі змісту вище наведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 Сімейного кодексу України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Стороною позивача суду надані лише відомості, що він знову зареєстрував шлюб і в нього народилася у новому шлюбі дитина. На даний час другій дитині сину [PERSON], [INFO] є повних 3 роки і аліменти на утримання другої дружини до досягнення дитиною 3-х років він вже припинив сплачувати. Суд, аналізуючи рішення суду від 29 серпня 2022 року про стягнення аліментів на утримання дитини від другого шлюбу і стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною 3-х років зазначає, що сторонами не було повідомлено суд, що з відповідача [PERSON] вже були стягнуті аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Суд враховує також те, що стороною позивача не надано суду дані про його доходи які були в нього коли були стягнуті аліменти на утримання першої дитини, і яка сума доходу (заробітку) на даний час у позивача. Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд позбавлений можливості встановити, чи змінилися доходи у позивача і чи дійсно погіршився матеріальний стан на даний час. Також суду не надано доказів того, що у позивача погіршився стан його здоров`я. Суд вважає, що позивачем не доведено визначених законом підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів. Таким чином, суд при розгляді вимог позивача [PERSON] про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось, чи погіршився стан його здоров`я. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дітей, ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дітей аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самих дітей, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed