Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 22 серпня 2023 року [PERSON] , діючий в особі представника [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим що 05 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області задоволено позов заявлений [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192,70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. 12 серпня 2022 року ФОП [PERSON] звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень 02 вересня 2022 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 69754162 та № 69754773. Станом на 20 серпня 2023 року зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань встановлених рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2022 року, утворилась заборгованість, а саме: 3 % річних, що складає 860,00 грн. та інфляційних втрат, що складає 4941,06 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 40). Відзиви проти позову не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив, заяву про зміну місця проживання суду не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, надавши про це відповідні заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 08 вересня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання на 26 вересня 2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 40). Відзиви проти позову не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив, заяву про зміну місця проживання суду не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 40). Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області задоволено позов заявлений [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192,70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 4-5). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 січня 2021 року було відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації (а.с. 6). Із роздруківки з програми Автоматизованої системи виконавчих проваджень 02 вересня 2022 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 69754162 та № 69754773 (а.с. 7). Так, до позовної заяви, позивачем долучено розрахунок його втрат від інфляції починаючи з січня 2021 року по серпень 2023 року, відповідно до якого 3% річних складають 860,00 грн., інфляційні втрати 4941,09 грн. (а.с. 8-9). Відповідно до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, додаткової угоди № 133 від 17 серпня 2023 року, акту здачі - приймання робіт (надання послуг) від 17 серпня 2023 року, платіжної інструкції № P24AP24A1582362291D5045 від 17 серпня 2023 року вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2900.00 грн. (а.с. 10-13). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч.\~2\~ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно із ч. 1, 2\~ст.\~509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, передбачено ,що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч. 1 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Тож, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №758/7649/16-ц. Відповідно до статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу,за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу 05 липня 2022 року зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за завдану шкоду не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження №14-44цс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). Висновки суду. За таких обставин, станом на 20 серпня 2023 року зважаючи на невиконання відповідачем своїх зобов`язань встановлених рішенням, що ухвалив Іллічівський міський суд Одеської області від 05 липня 2022 року по справі №345/3270/21, котрим з відповідача стягнуто завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 7192.70 грн., та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 14 січня 2021 року по 20 серпня 2023 року: ?розмір 3 % річних за вказаний період складає 860.00грн. ?розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 4941.09 грн. Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданим розрахунком заборгованості. Водночас відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат з відповідача на користь позивача. Судові витрати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137\~Цивільного процесуального\~кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст.\~137\~Цивільного кодексу\~України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями ст. 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Самойленко П.М. було укладено Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року. Відповідно до п.п. 2.1. Договору Адвокат зобов`язується надати правову допомогу , в тому числі за окремими дорученнями Клієнта. Відповідно до Додаткової Угоди, Клієнт сплачує за надані послуги 2900,00 грн. Так, на виконання умов Договору складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19, відповідно до котрого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості. Відповідно до Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 2900,00 грн. Факт сплати позивачем за послуги адвоката на виконання Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 17 серпня 2023 року підтверджується банківською платіжною інструкцією на суму 2900,00 грн. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 858,88 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2900,00 грн. у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 264, 509, 524, 526, 599, 611, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved