Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Представник позивачка, звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 29 серпня 2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останніх років сімейні стосунки між сторонами поступово погіршувались, що призвело до постійних безпричинних сварок та, як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння та вони байдужі до життя та проблем один одного. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки в позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя, обов`язки та цінності. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше року до дня подання позову. Спільне господарство не ведеться та не підтримують подружніх стосунків. Відповідач не займається життям сім`ї, не переживає за фізичний та духовний розвиток дітей. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам їх неповнолітніх дітей. Кошти на утримання дітей відповідач надає не в повному обсязі, тобто надає їх не систематично та в кількості, яку позивач вважає недостатньою. Відповідач не цікавиться долею дітей, не прагне їх виховувати. Діти потребують багато матеріальних затрат для харчування, належних умов проживання, навчання та й взагалі для нормального життєвого розвитку та здорового способу життя. Адже, син - [PERSON] навчається в Боринському професійному ліцеї народних промислів і ремесел на першому курсі, син [PERSON] навчається в другому класі Ужоцької гімназії-філії Волосянківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, що потребує від позивача значних матеріальних затрат. Відповідач є працездатним, здоровим чоловіком й має змогу надавати матеріальну допомогу для належного утримання дітей. Місце роботи мені його не відоме як і розмір доходів. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення грамотного розвитку неповнолітніх дітей по справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Моняк О.В., подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча не одноразово повідомлявся судом про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29 серпня 2002 року, виконкомом Ужоцької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації про одруження зроблено актовий запис № 5. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про одруження від 29 серпня 2002 року серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 17 квітня 2007 року серії [NUMBER] , від 26 січня 2015 року серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. З довідки виданої Ужоцького старостинського округу Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27.12.2022 « 251, вбачається, що [PERSON] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , та має наступний склад сімї: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які прозивають з мамою і знаходяться на її утримані. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. За змістом ст.180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, тож позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141\~ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: approved