Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

21 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 12 травня 2020 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти проживають з нею, оскільки відповідач залишив їх і по над рік не навідується до дітей. Також відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживають їхні діти і за якими вона здійснює догляд, оскільки знаходиться у працездатному віці та може працювати. На даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за їхніми спільними дітьми. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 10.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивача не з`явилася, однак її представник - адвокат Тимощук О.І. подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони позивача відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїм процесуальним правом. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.09.2023, є дата складення повного судового рішення - 25.09.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з ст. ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 12 травня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 12 травня 2020 року виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.10.2020. Батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.07.2022. Батько [PERSON] , мати - [PERSON] . З витягу №5008 від 02.05.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні, встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім цього за даною адресою зареєстровані її діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 333/1701/18. Отже, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини є особливим видом права подружжя на утримання. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання неможливості чоловіка надавати таке утримання. При цьому, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно із ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, суд враховує право позивачки на отримання аліментів, відсутність обставин, які свідчать про неможливість відповідача надавати таке утримання, зокрема, за станом здоров`я, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, а саме стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 21 квітня 2023 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Згідно з статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В порядку, визначеному п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved