Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього прострочену заборгованість по ліміту овердрафту №222420/ФКР519/21 від 19 жовтня 2020 року, встановленого на платіжну карту у загальній сумі 31759,23 грн, а також витрати по сплаті судового збору. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 19 жовтня 2020 року між сторонами шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб по ліміту овердрафту №222420/ФКР519/21. Позивач взяті на себе договірні зобов`язання щодо встановлення відповідачу ліміту овердрафту у сумі 35000 грн на поточний рахунок (на платіжну карту міжнародних платіжних систем відповідача, яка надана йому у відповідності до заяви) виконав у повному обсязі. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав. Таким чином, станом на 01 травня 2023 року за відповідачем існує заборгованість у розмірі 31759,23 грн. На даний час відповідач заборгованість за договором овердрафту не погасив, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18 серпня 2023 року відповідач отримав копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками, проте будь-яких заяв по суті справи не подавав. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 19 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну картку ліміту овердрафту в розмірі 35000 гривень шляхом підписання Заяви на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (а.с.9). У заяві зазначено, що відповідач ознайомився та погодився з умовами надання овердрафту, власним підписом на цій заяві підтвердив, що в повному обсязі, доступно та своєчасно ознайомлений з інформацією про умови кредитування, та орієнтовною загальною вартістю овердрафту з урахуванням процентної ставки (в тому числі реальної) за ним, вартості всіх супутніх послуг. Відповідач також погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо овердрафту за поточним рахунком, що надаються йому у зв`язку з приєднанням до ДКБО ФО, шляхом підписання цієї заяви на приєднання, встановлюється відповідно до умов додатків до ДКБО ФО та Тарифів Банку (що є невід`ємною частиною ДКБО ФО). На підтвердження факту укладення кредитного договору та його умов, позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорта споживчого кредиту, а також непідписану відповідачем роздруковану копію пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», яка містить умови відповідного договору та розміщена на сайті https://www.radabank.com.ua/ (а.с.10-11, 12-25). Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача за період з 19 жовтня 2020 року по 02 травня 2023 року, останній отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами договором комплексного банківського обслуговування від 19 жовтня 2020 року кредитні кошти в повному обсязі (а.с.33-40). Однак, відповідач умови договору належним чином не виконав у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунком (а.с.27-32), заборгованість відповідача станом на 01 травня 2023 року становить 31759,23 грн, яка складається з: - прострочена заборгованість по ліміту овердрафту - 25123,40 грн; - прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 6635,83 грн. АТ «АБ «РАДАБАНК» направлено відповідачу електронний лист-вимогу, згідно з яким АТ «АБ «РАДАБАНК» вимагало від позичальника у 7-ми денний строк з дня отримання повідомлення сплатити заборгованість (а.с.26). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 19 жовтня 2020 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 жовтня 2020 року, посилався на паспорт споживчого кредиту та Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 жовтня 2020 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту овердрафт на платіжну карту пакету «RADAcard» АТ «АБ «РАДАБАНК», який містить інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та підписаний відповідачем 16 жовтня 2020 року, судом до уваги не приймається, оскільки у даному паспорті зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 16 жовтня 2020 року, в той час як кредитний договір укладено між сторонами 19 жовтня 2020 року. Також не знайшов свого підтвердження факт наявності простроченої заборгованості по ліміту овердрафту, яке позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, оскільки доводи позивача ґрунтуються на положеннях Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів. З норм частини першої ст.1054 ЦК України слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, фактично є відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти. Таким чином, судом враховується, що заборгованість за простроченим тілом виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка повинна бути передбачена кредитним договором, та не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення банку кредиту у термін, передбачений договором. Як уже було зазначено, Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», на які посилається позивач, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 жовтня 2020 року шляхом підписання заяви. Отже, така сума є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі N 293/599/19-ц. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору або ліміту овердрафту встановлено, що сума коштів, списаних банком в рахунок погашення процентів (строкових та прострочених), які не були узгоджені договором та не погоджені із відповідачем за весь період користування коштами, становить 33 102,28 грн (0,20+2162,63+1356,30+1257,74+1155,56+221+1357,51+643,99+450+317,64+982,36+379,19+45,81+1378,11+1422,95+2,94+1372,65+627,35+788,79+19,76+1354,21+445,79+974,65+585,64+1985,11+2098,54+1414,29+1353,12+1383,87+1371,96+1700+2492,62). Таким чином, відповідач поза всяким розумним сумнівом вже вніс на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором суму коштів у розмірі, що перевищує вказану заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed