Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.1983. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 07.09.1985, який було розірвано 27.02.2007, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.01.2023 №00038238106. Згідно з довідкою Новомиколаївського бюро технічної інвентаризації від 27.01.2023 № 8 за [PERSON] зареєстровано 41/100 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новомиколаївською державною нотаріальною конторою, від 25.11.1993 № 607. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.07.2023 № 338582108, відомості про будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 11.04.1988 року, що підтверджується записами у домовій книзі та відміткою у його паспорті громадянина України. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.03.2008 серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.01.2010 серії [NUMBER] . Спадкова справа після смерті [PERSON] № 35/2023 була заведена 02.05.2023 приватним нотаріусом Моргуновим О.В. на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Моргунова О.В. від 23.06.2023 вих. № 57/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку від 41/100 ідеальної долі житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування відмови нотаріус зазначив про відсутність оригіналу правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу, посвідченого Новомиколаївською державною нотаріальною конторою, від 25.11.1993 №607), а також про те, що позивач не має права претендувати на всю долю майна померлої а лише на 1/2 частку її частини так, як на момент її смерті разом з нею проживав її син [PERSON] , який у шестимісячний строк не відмовився від спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. На підтвердження факту спільного проживання відповідача зі спадкодавцем у матеріалах спадкової справи № 35/2023 наявна довідка Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 14.02.2023 № 554. Спадкова справа після смерті [PERSON] № 36/2023 була заведена 02.05.2023 приватним нотаріусом Моргуновим О.В. на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Моргунова О.В. від 23.06.2023 вих. № 58/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку від 41/100 ідеальної долі житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування відмови нотаріус зазначив про відсутність оригіналу правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу, посвідченого Новомиколаївською державною нотаріальною конторою, від 25.11.1993 №607), а також про те, що позивач не має права на спадкування, оскільки є спадкоємцем четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а спадкоємець першої черги син померлого [PERSON] , на момент смерті спадкодавця був зареєстрований і проживав разом з ним та у шестимісячний строк не відмовився від спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. На підтвердження факту спільного проживання відповідача зі спадкодавцем у матеріалах спадкової справи № 36/2023 наявна довідка Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 17.08.2012 № 1414. \~ \~ \~ \~Проте, згідно з листом Департаменту інформатизації МВС України від 08.08.2023 №58959/16-14720-2023, відповідачу [PERSON] , [INFO] , 11.04.2008 було обрано запобіжний захід у вигляді арешту, а 17.07.2008 його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі. Звільнився відповідач з місць позбавлення волі 07.06.2012. Крім зазначеного, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було підтверджено те, що відповідач [PERSON] на момент смерті [PERSON] спільно з нею не проживав, а позивач [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] по [ADDRESS] , з 1988 року по день смерті [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~За змістом частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що був чинним на момент укладення договору купівлі-продажу, посвідченого Новомиколаївською державною нотаріальною конторою, від 25.11.1993 №607, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, 41/100 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що була придбана [PERSON] під час шлюбу зі [PERSON] належала їм на праві спільної сумісної власності. З наданих представником позивача завірених копій технічного паспорту та договору купівлі-продажу, посвідченого Новомиколаївською державною нотаріальною конторою, від 25.11.1993 № 607 вбачається, що 41/100 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] складається з наступних приміщень: коридору, площею 6,4 кв.м.; коридору, площею 6,0 кв.м.; кухні, площею 15,5 кв.м.; житлової кімнати, площею 7,6 кв.м.; житлової кімнати, площею 10,2 кв.м.; коридору, площею 8,2 кв.м.; та господарські споруди: погріб з шийкою літ. «пг»; сарай літ. «Л»; літню кухню літ. «Е»; душ/вбиральню літ. «М/Н»; паркан №1; хвіртку №6; ворота №2; басейн №4. За правилами\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України, в редакції, що була чинною на момент смерті спадкодавців, визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 по справі №569/15147/17 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 92566617), та зазначає, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач фактично не проживав із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, [PERSON] не може вважатися таким, який прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] , який прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано квитанцію від 12.07.2023, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 4508,90 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved