Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправним та скасування розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 247 від 18.08.2022. Позовні вимоги мотивовані тим, 18.08.2022 Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 247, яким призначено [PERSON] та [PERSON] опікунами над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Вказаним розпорядженням доручено [PERSON] та [PERSON] захищати права та майнові інтереси підопічної, постійно дбаючи про її матеріальне забезпечення, виховання та фізичний розвиток. З вказаним розпорядженням позивач не погоджується, вважає його таким, що прийнято з порушенням чинного законодавства виходячи з наступного. Так, [PERSON] народилась [INFO] . Батько - [PERSON] ( [INFO] ), мати - [PERSON] ( [INFO] ), рідний брат [PERSON] ( [INFO] ). 24 лютого 2022 року, коли почалась війна, [PERSON] разом з батьками, братом та бабусею приїхали до позивача, який разом із сім`єю проживав в селі Тарасівщина Бучанського району Київської області. 28 лютого 2022 року під час окупації Бучанського району, сім`я [PERSON] намагалась виїхати на автомобілі з-під окупації назад до Києва. Проте, неподалік села Здвижівка Київської області автомобіль, в якому їхали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , був розстріляний військовими російської федерації. В результаті чого, [PERSON] та [PERSON] були вбиті на місці, [PERSON] вважався зниклим безвісти довгий час, про що свідчить витяг з єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню 12022111050002086, але в серпні 2022 року його тіло знайшли, в результаті чого донька - [PERSON] отримала статус дитини-сироти. [PERSON] була поранена, в результаті чого дитина отримала уламкову травму мозку та втратила зір на праве око. В перших числах березня 2022 році російські військові відвезли дівчину з бабусею до Республіки Білорусь. Далі, силами та засобами позивача - рідного дядька [PERSON] , завдяки злагодженим діям консульств, погодженням всіх необхідних організаційних та медичних питань, дитину з бабусею представники позивача вивезли до Польщі, а звідти позивач вивіз їх до Німеччини для подальшого лікування дитини та спільного проживання разом із сім`єю позивача. Весь час спільного проживання [PERSON] із сім`єю позивача, останні забезпечували дитину всім необхідним - речами, одягом, належними умовами проживання, освітою, медичною та реабілітаційною допомогою тощо. В березні 2022 року позивачем разом із його дружиною було прийнято рішення встановити опіку над [PERSON] , в результаті чого вони подали відповідні документи до Департаменту у справах молоді та сім`ї Німеччини (адміністративний центр Гановер). 19 липня 2022 року позивач подав до Шевченківської районної державної адміністрації заяву усіма необхідними документами з метою призначення його опікуном [PERSON] . Розгляд заяви про встановлення опіки за позивачем було призначено на 27 липня 2022 року. Проте, в цей день засідання не відбулось, оскільки представник відповідача зазначив, що [PERSON] ще не надано відповідний статус, та повідомив, що дане засідання комісії перенесено на 17 серпня 2022 року. В цей ж день, 27 липня 2022 року позивач дізнався, що його мати [PERSON] також подала до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації документи на встановлення опіки над [PERSON] . Щодо подання [PERSON] такої заяви, позивач дізнався вже на засіданні комісії Відповідача - 17.08.2022 року. За результатом розгляду вказаних заяв, 17 серпня 2022 року Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрації склала протокол №11, яким було відмовлено [PERSON] у встановленні опіки у зв`язку із тим, що комісія вбачає у діях заявника безкомпромісність щодо участі інших родичів у житті та вихованні дитини та 18.08.2022 року прийняла розпорядження №247, яким було призначено [PERSON] та [PERSON] опікунами над малолітньою [PERSON] . Позивач не погоджується з вказаним рішенням, зазначає , що при прийнятті вказаного рішення комісією не враховано думку дитини щодо особи опікунка, з ким дитина бажає жити, з ким на її думку будуть кращі умови проживання для неї, що є порушення пункту 43 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 та ст. 63 Цивільного кодексу України. Під час розгляду питання щодо опікунства не враховані відомості, викладені у довідці Департаменту у справах молоді та сім`ї Німеччини від 21.07.2022, не приділено уваги тому, що бабуся хоче вивезти дитину з Німеччини, де остання має все необхідне для нормального життя, до себе на територію України, де йде війна, від якої постраждала сама дитини, втративши рідних матір та батька, також не враховано можливі умови проживання дитини разом з позивачем та з бабусею, проігноровано питання матеріального забезпечення позивача та осіб яких було призначено опікунами відповідно до оскаржуваного розпорядження. Як зазначено у протоколі № 11 від 17.08.2022 відмова [PERSON] у встановленні опіки над дитиною аргументована тим, що в діях останнього вбачається безкомпромісність щодо участі інших родичів в житті та вихованні дитини. Разом з цим, в матеріалах опікунської справи [PERSON] відсутні будь-які докази, які б могли свідчити про те, що позивач не бажає допускати дитину до інших родичів для спілкування з родичами, зокрема з бабусею. Відповідачем проігноровано матеріальну забезпеченість позивача та третіх осіб, похилий вік [PERSON] , те, що [PERSON] не входить до кола сім`ї та рідних. Також, позивач наголошує, що на засідання 17.08.2022 приймала участь комісія з питань захисну дитини не уповноваженим складом та у меншій кількості. Крім того, розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації № 247 від 18.08.2022 підписане виконувачем обов`язків голови Віталієм Цараном , в той час як на офіційному сайті Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації вказано, що тимчасово виконуючим обов`язки голови є Поповцев Олександр Сергійович . Зокрема, позивач зазначає, що при передачі дитини опікуну [PERSON] будуть порушені її стійкі, усталені зв`язки з оточенням, звичним середовищем, що не буде відповідати найкращим інтересам малолітньої дитини, зміна закладу освіти та соціального середовища може негативно вплинути на її психологічно - емоційний стан. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2022 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено дію розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації №247 від 18.08.2022 року «Про призначення опіки над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , її житлом та майном» до ухвалення судом рішення по суті розгляду позову. 30.09.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, яка ухвалою суду від 03.11.2022 була залишена без руху. У судовому засіданні 03.11.2022 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. 03.11.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третіх осіб, зі змісту яких вбачається, що треті особи, які відповідно до розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, є опікунами малолітньої [PERSON] , заперечують щодо задоволення позову. 10.11.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією охоронюваних законом прав та інтересів позивача. Комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районної в м.Києві державної адміністрації , яка є консультативно-дорадчим органом, розглянуто питання призначення опіки над малолітньою дитиною-сиротою [PERSON] , з урахування пояснень кандидатів в опікуни та документальних доказів, наданих на розгляд комісії. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2022 прийнято до провадження заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Щелкова П.С. про зміну предмету позову. З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить: - визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, оформленого за результатами протоколу №11 від 17.08.2022 року щодо рекомендації органу опіки та піклування призначити [PERSON] та [PERSON] опікунами над малолітньою дитиною [PERSON] ; - визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №247 від 18.08.2022 р; - зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі служби у справах дітей та сім`ї повторно розглянути питання про призначення опікуном [PERSON] над малолітньою [PERSON] . Ухвалою суду від 23.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області. Ухвалою суду від 28.04.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] - адвокат Ковальчук С.М. заперечував щодо задоволення позову, наголосивши, що розпорядження Шевченківської районної в м.Києві адміністрації винесено з урахування інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.11.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2056, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві (том 1, а.с.37). [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.2016, виданим Шевченківським районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві (том 1 а.с. 38). 28 лютого 2022 року під час окупації Бучанського району Київської області неподалік села Здвижівка автомобіль, в якому їхали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , був розстріляний військовими російської федерації. В результаті чого [PERSON] та [PERSON] були вбиті на місці, [PERSON] вважався зниклим безвісти довгий час, про що свідчить витяг з єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні 12022111050002086. В подальшому, 16.08.2022 Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області видано Свідоцтво про смерть [PERSON] . 15.07.2022 [PERSON] взята на первинний облік Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. 18.07.2022 наказом № 56-од Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації передано малолітню [PERSON] , [INFO] в сім`ю [PERSON] на тимчасове проживання за адресою: [ADDRESS] , до вирішення питання оформлення опіки над дитиною (т. 3 а.с. 33). 18.07.2022 наказом № 57-од Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації взято на первинний облік дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (т. 3, а.с. 24). 29.07.2022 розпорядженням № 223 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надано малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а 30.08.2022 розпорядженням № 252 - статус дитини - сироти. Як вбачається із довідки № 40-763 від 05.08.2022 Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації повідомляє, що малолітня [PERSON] , [INFO] братів та сестер не має, має бабусю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину дядька [PERSON] , на даний час дитина перебуває в Німеччині (т. 3, а.с. 40). 19 липня 2022 року [PERSON] , який являється рідним дядьком [PERSON] подав до Шевченківської районної державної адміністрації заяву з метою призначення його опікуном [PERSON] . В свою чергу, заяви про призначення опікунами малолітньої [PERSON] 22.07.2022 подала [PERSON] - бабуся малолітньої та 09.08.2022 [PERSON] , яка є єдинокровною сестрою [PERSON] по батьку. 17 серпня 2022 року відбулося засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м.Києві державній адміністрації, предметом розгляду якої була заява [PERSON] про призначення його опікуном малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , за результатами якого оформлено протокол № 11 від 17.08.2022, та заява [PERSON] не підтримана членами комісії, з тих підстав, що члени комісії вбачають у діях заявника безкомпромісність щодо участі інших родичів у житті та вихованні дитини. Вказано, що [PERSON] являється рідним дядьком дитини, який за бажанням може приймати участь у житті та розвитку своєї племінниці (том 1 а.с. 24). Розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №247 від 18.08.2022 [PERSON] та [PERSON] призначено опікунами над малолітньою [PERSON] . Опікунам доручено захищати права та майнові інтереси підопічної, постійно дбаючи про її матеріальне забезпечення, виховання. Першочергово слід зазначити, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою, відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» . Згідно до ст. 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: - виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; - законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; - виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; - підготовку та виконання відповідних бюджетів; - звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; - взаємодію з органами місцевого самоврядування; - реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень. Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України). Згідно із пунктом 9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація вирішує питання щодо встановлення опіки і піклування, створення передбачених законодавством умов для виховання та /або влаштування дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, щодо захисту особи та майнових прав та інтересів дітей, а також вживає інших заходів щодо соціального захисту дітей, віднесених до її компетенції законом. Відповідно до ст. 55 ЦК України регламентовано, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із ст. 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей» органи опіки та піклування забезпечують, серед іншого, вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування: надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей. Згідно із положеннями Порядку провадження органами опіки та піклування діяльність, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування та взяття її на відповідний облік передує низка заходів уповноважених органів, пов`язаних із встановлених певних фактів: проведення обстеження умов перебування дитини, стану здоров`я та з`ясування обставин, за яких дитина залишилась без батьківського піклування. Також Порядком визначено, що протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем виявлення дитини разом з адміністрацією закладу, до якого тимчасово її влаштовано, органами внутрішніх справ, охорони здоров`я вживає заходів до встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) та організовує роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи заклад для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, який вона самовільно залишила, або забезпечує підготовку документів для надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. Пунктом 41 Порядку (в редакції, чинній на час прийняття рішення та розпорядження) визначено, що у разі коли заявники, які бажають взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, є родичами дитини, служба у справах дітей протягом п`яти робочих днів після перевірки документів, зазначених у пунктах 40 і 40-1 цього Порядку, поданих разом з електронною заявою або заявою у паперовій формі, у разі відповідності їх законодавству: вносить відомості про заявників до єдиного банку даних; проводить обстеження умов проживання заявників, за результатами якого складає акт згідно з додатком 9 (у разі, коли місцем проживання заявників є територія села, селища, подає клопотання до служби у справах дітей відповідної сільської, селищної ради про обстеження умов проживання заявників та складення акта); реєструє заявників у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, що ведеться за формою згідно з додатком 6; готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини. Пунктами 42-43 Порядку визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У разі призначення опікуна, піклувальника враховується бажання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування. Бесіда з дитиною проводиться працівником служби у справах дітей з урахуванням її віку, обставин, за яких вона втратила батьківське піклування, не принижуючи гідність дитини та осіб, які виявили бажання взяти її під опіку, піклування. За результатами бесіди складається довідка. Зокрема, стаття 63 ЦК України установлює загальне правило, відповідно до якого опікуна і піклувальника призначає орган опіки і піклування. Аналогічне положення передбачено п. 3.1. Правил опіки і піклування. Виняток із цього правила передбачено у ст. 60 ЦК України. Рішення про встановлення опіки і піклування має бути прийняте не пізніше, ніж у місячний термін з того моменту, коли відповідному органу опіки і піклування стане відомо про необхідність встановлення опіки і піклування (ч. 2 п. 2.4 Правил опіки і піклування). Разом із тим, завданням інституту опіки і піклування є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. Тому, при призначенні опікуном чи піклувальником, необхідно враховувати його особисті якості, можливість належно здійснювати функції опікуна або піклувальника. Опікунами і піклувальниками можуть бути тільки цілком дієздатні фізичні особи. Опікун чи піклувальник може бути призначений тільки при наявності його письмової заяви. Опікуном і піклувальником призначаються переважно особи, що знаходяться в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих відносин між опікуном, піклувальником і підопічним, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У п. 3.1 Правил опіки і піклування передбачені аналогічні положення і встановлено, що переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над тою самою дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їхнього проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина, на час, коли щодо нього виникли підстави для встановлення опіки чи піклування. При призначенні опіки над малолітнім і призначенні піклувальника, береться до уваги бажання підопічних. До того ж у відповідності до ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Під час розгляду даної справи, на виконання ухвали суду, Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було надано належним чином завірені копії документів особової справи малолітньої підопічної дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із наданих матеріалів, дослідження яких було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, вони не містять обумовленого п. 41 Порядку № 866 висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини з урахуванням документів, поданих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також суд зазначає, що в порушення п. 43 Порядку, працівником служби у справах дітей бесіда з малолітньою [PERSON] не проводилась, відповідної довідки за результатами співбесіди матеріали справи не містять. Крім того, слід зазначити, що з аналізу положень статті 63 ЦК та п. 3.1 Правил опіки а піклування, слід дійти висновку, що переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над тою самою дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їхнього проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина, на час, коли щодо нього виникли підстави для встановлення опіки чи піклування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище судом, особи, які висловили бажання стати опікунами малолітньої [PERSON] перебувають з дитиною у родинних стосунках, зокрема, [PERSON] є її бабусею, [PERSON] - дядьком, [PERSON] - єдинокровною сестрою [PERSON] по батьку. При цьому, сторонами у справі не заперечується, що малолітня [PERSON] тривалий час проживає у сім`ї дядька [PERSON] , зокрема, відповідно до довідки № 40-763 від 05.08.2022 малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину [PERSON] , та на даний час перебуває в Німеччині. Проживання в родині [PERSON] підтверджується також витягом із наказу Служби у справах дітей та сім`ї від 18.07.2022 № 56-од. Крім того, матеріали особової справи відносно [PERSON] містять лист Департаменту у справах молоді та сім`ї Адміністративного центру землі Ганновер від 21.07.2022, у якому вказано, що Департамент у справах молоді та сім`ї Адміністративного центру землі Ганновер призначений дільничним судом м. Ганновер, номер справи: 610 F 1256,22 VM, опікуном [PERSON] . У листі зазначено, що опікун може підтвердити, що між подружжям [PERSON] та [PERSON] вибудовані дуже довірчі відносини. З моменту біженства до Німеччини подружжя [PERSON] піклується про [PERSON] , вирішує усі необхідні питання у повсякденному житті. [PERSON] довіряє їм, тітка та дядько є для [PERSON] близькими людьми. Відповідні обставини не враховані Службою у справах дітей та сім`ї. Слід зазначити, що згідно з положенням пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На думку суду, у даному випадку результати засідання комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 17.08.2022, оформлені витягом із протоколу № 11 за результатами розгляду заяви [PERSON] про призначення його опікуном малолітньої [PERSON] - не підтримано у зв`язку із безкомпромісністю заявника щодо участі інших родичів у житті та вихованні дитини, не узгоджується із принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, без з`ясування думки дитини та умов її проживання у сім`ї [PERSON] . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили про обставини проживання малолітньої [PERSON] разом із бабусею [PERSON] , про їх добрі стосунки та про стосунки [PERSON] із сім`єю сестри. Також судом враховано пояснення третьої особи [PERSON] щодо обставин проживання разом із сім`єю загиблих [PERSON] та її участі у вихованні та догляді [PERSON] . У свою чергу, зурахуванням установлених судом обставин недотримання Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації положень п. 41, 42, 43 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», про що зазначено у тексті даного рішення, суд приходить до висновку, що рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, оформленого протоколом №11 від 17.08.2022 є передчасним, ухваленим, зокрема, без з`ясування найкращих інтересів дитини. За вимогами ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій та розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до суду. На думку суду, розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.08.2022 № 247, яким призначено [PERSON] та [PERSON] опікунами над малолітньою [PERSON] , [INFO] та яке прийнято з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, оформленого протоколом №11 від 17.08.2022, прийнято без врахування всіх обставин справи, без надання оцінки найкращим інтересам дитини. Суд вважає, що розпорядження про встановлення опіки є таким, що прийнято з недотриманням вимог закону. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, оформленого за результатами протоколом № 11 від 17.08.2022; визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 247 від 18.08.2022 про призначення опіки над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , її житлом та майном та зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі служби у справах дітей та сім`ї повторно розглянути питання про призначення опікуном [PERSON] над малолітньою [PERSON] , [INFO] , в порядку та строки визначених відповідним законодавством. Слід зазначити, що ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved