Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 травня 2012 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя подружні відносини між сторонами припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги. З початком військової агресії російської федерації на території України відповідачка разом з дітьми виїхала до Німеччини і по теперішній час мешкає там. Діти знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивачка просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати. Ухвалою від 07.08.2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 вересня 2023 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Представник позивачки [PERSON] за ордером на надання правничої допомоги [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис 179, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.16). Від шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що убачається з матеріалів справи (а.с. 7-10). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спільне господарство та сімейний бюджет сторони не ведуть, майновий спір на даний час відсутній. Суд вважає, що за таких обставинах сім`ю зберегти неможливо, а шлюб необхідно розірвати Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, та те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 липня 2023 року до досягнення\~дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Пасічна Ірина Іванівна, що підтверджується Договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2023 року. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. У пункті 3.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30 липня 2023 року, визначено «Вартість послуг Адвоката погоджена Сторонами і складає 10\~000,00 грн.» Однак, до матеріалів справи, крім договору про надання правової допомоги від 01 липня 2023 року, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості не надано. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial