Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 15 жовтня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області (актовий запис № 7). Вказує, що від даного шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття. В обґрунтування позову вказує, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим не змоги прийти до згоди при вирішенні побутових питань. Вказав, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони втратили почуття взаємної любові та підтримки. Разом не проживають понад чотирнадцять років, будь-які спільні інтереси між ними відсутні. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки подружніх стосунків не підтримують, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини не вбачає. Просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 30.08.2023 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подала. В поданій до суду заяві відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 жовтня 2004 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області (актовий запис № 7), що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2023 року. Під час шлюбу у сторін народились донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки сторони разом як сім`я не проживають впродовж тривалого періоду часу, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 22.08.2023 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідачка визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, з урахуванням положень статей 141 та 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь держави 536,80 грн. судового збору, решту судового збору в розмірі 536,80 грн. віднести за рахунок держави. На підставі ст.ст.105, 110, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved