Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у зв`язку з чим, просить внести зміни до актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] , де вказати [PERSON] їх батьком та визначити їм прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона є опікуном над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] . Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання у них народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження яких запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був здійсненний на підставі ст. 135 СК України. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] , помер [INFO] . У зв`язку із цим для оформлення права дітей на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , необхідно встановити факт батьківства. Заявник [PERSON] та заінтересовані особи Орган опіки та піклування Малинівської територіальної громади Чугуївського району Харківської області та Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилися, надали заяви про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18.02.2019 [PERSON] стосовно дітей позбавлена батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданої державним виконавцем МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву 02.06.2021, станом на 01.06.2021 заборгованість [PERSON] по аліментам складається у сумі 85741,11 гривень. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 163 від 14.06.2023 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та їх майном. На підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до суду надано пояснення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з яких вбачається, що померлі фактично разом проживали за адресою: [ADDRESS] , мали спільних дітей [PERSON] , [PERSON] , здійснювали їх спільне виховання та матеріальне забезпечення. Аналогічні твердження викладені в акті від 06.03.2023, складеного та підписаного свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , депутатом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області Тимошенко В.М., селищним головою Семер`яновим М.І . Згідно листа Служби у справах дітей при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області за вих. №01-29/238 від 18.09.2023, батько дітей [PERSON] , [PERSON] записані відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, однак служба у справах дітей не заперечує факт визнання [PERSON] батьком вказаних дітей. Згідно повідомлення від 15.09.2023 [PERSON] , він був знайомим [PERSON] та підтверджує факт того, що [PERSON] та [PERSON] є біологічними батьками [PERSON] , [PERSON] . Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Згідно із ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також того народжені вони у шлюбі чи поза ним. Частиною 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з матеріалів справи у зв`язку із тим, що на момент народження дітей [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та останнім не було подано до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяви про походження дітей від нього, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були зазначені за правилами ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Тлумачення ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів, необхідних для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України). За приписами ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3, 4 ст. 4 ЦПК України). Доказами батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують такий факт. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Суд приймає до уваги, що запис про батька стосовно [PERSON] та [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно дітей породжує юридичні наслідки для дітей та надає заявниці можливість реалізувати право дітей на отримання спадщини після смерті [PERSON] . Чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення батьківства, тому суд вважає вимогу [PERSON] обґрунтованою і такою, що може бути задоволена. Згідно абз. 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання. Аналогічне за змістом положення закріплено і в ч. 2 ст. 319 ЦПК України, згідно якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/1, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином рішення суду, яким встановлено факт батьківства [PERSON] , [INFO] , стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є підставою для внесення змін у відповідні актові записи цивільного стану про народження дітей. З огляду на вказане вище, вимоги заявниці щодо зобов`язання внести відповідні зміни до актових записів № 277 від 21.09.2010 та №117 від 24.04.2013 про народження [PERSON] та [PERSON] , відповідно, може бути задоволене лише у випадку відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести такі зміни на підставі відповідного судового рішення. Однак жодного доказу на підтвердження наявності відповідної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису про народження дитини заявницею не подано, а тому така її вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial