Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє адвокат Кудлай М.О., звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим що 02 вересня 2005 року сторони уклали шлюб. В шлюбі народились двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, у них різні погляди на сімейне життя. В травні 2022 року шлюбні відносини були припинені повністю. Намагання позивача відновити стосунки та зберегти сім`ю не принесли успіху. На даний час сторони живуть окремо (за різними адресами) та окремо ведуть господарство. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову, просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 вересня 2005 року, сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №560. В шлюбі народилась дочка [PERSON] ,\~ [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на те що сторони не підтримують шлюбних стосунків, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved