Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 83781 грн. 98 коп., з яких: 20000 грн. 00 коп. - сума кредиту; 45600 грн. 00 коп. - сума процентів за користування кредитом; 15809 грн. 60 коп. - сума інфляційних втрат; 2372 грн. 38 коп. - сума 3% річних, а також просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір №4646223 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складала 20000 грн. 00 коп., строк кредиту становив 30 днів, дата повернення кредиту - 19.09.2021 року. При цьому, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у договорі. Відповідно до умов кредитного договору, знижена процентна ставка 0,95% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало кредит у сумі 20000 грн. 00 коп., перерахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. 19.09.2021 року відповідач здійснила оплату в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700 грн. 00 коп., у зв`язку з чим відбулось продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 19.10.2021 року) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 19.10.2021 року відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору не уклала, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, строк користування кредитом продовжено на 90 днів. В подальшому відповідач оплату за кредитним договором не здійснювала. 17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло прав вимоги за кредитним договором №4646223 від 20.08.2021 року. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту «[INFO]», зазначену відповідачем при укладенні Кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 45600 грн. 00 коп. - нараховані проценти, всього сума заборгованості складає 65600 грн. 00 коп. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань за Кредитним договором. Крім того, після звернення до суду із даною позовною заявою, до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач, з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 83781 грн. 98 коп., з яких: 20000 грн. 00 коп. - сума кредиту; 45600 грн. 00 коп. - сума процентів за користування кредитом; 15809 грн. 60 коп. - сума інфляційних втрат; 2372 грн. 38 коп. - сума 3% річних. У заяві про збільшення позовних вимог зазначений розрахунок інфляційних втрат за період із лютого 2022 року по лютий 2023 року, відповідно до якого загальна сума інфляційних втрат складає 15809 грн. 60 коп., а також розрахунок 3% річних за період із 18.01.2022 року по 03.04.2023 року, які складають 2372 грн. 38 коп. Ухвалою суду від 22.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористалась - відзив на позовну заяву до суду не надала. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, судом установлено, що 20.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4646223 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. 00 коп., строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Знижена процентна ставка 0,95% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (п. 1.5.2. Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Крім того, відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена сума кредиту, стандартна процентна ставка, знижена процентна ставка, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в обумовленій договором сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (транзакція №980504540), що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Авентус Україна» за вих. №2351 від 20.01.2023 року. Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання згідно умов укладеного кредитного договору, у зв`язку з чим за останньою утворилась заборгованість. 17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступила ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4646223, в загальному розмірі 65600 грн. 00 коп., з яких: 20000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 45600 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача, шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі №345/3085/19. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, судом на підставі наданих позивачем письмових доказів було встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за кредитним договором, в той час як відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у розмірі 65600 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, останнім зроблено нарахування позивачу інфляційних втрат за період із лютого 2022 року по лютий 2023 року, а також 3% річних за період з 18.01.2022 року по 03.04.2023 року, тобто з порушенням вищевказаних перехідних положень ЦК України. З огляду на зазначене суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат задоволенню не підлягають, а сума 3% річних підлягає стягненню частково у розмірі 199 грн. 50 коп. за період з 18.01.2022 року по 23.02.2022 року. Відтак, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2107 грн. 92 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6282 грн. 93 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial