Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Адвокат Сиводід Оксана Петрівна, діючи в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/9 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свій позов обґрунтовує тим, що від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, виданого Куликівським районним судом Чернігівської області від 18.03.2013 року у справі № 737/274/13-ц, з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.11.2018 року у справі № 737/766/18 з позивача стягнуто на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день з позивача в примусовому порядку здійснюється стягнення аліментів згідно з рішенням про стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому за рішенням суду від 26.11.2018 року в справі № 737/766/18 (Провадження № 2/737/464/18). 26.04.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Сновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської облаті Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) актовий запис № 36. В цьому шлюбі у позивача та його дружини [INFO] народилась донька [PERSON] . Наразі позивач проходить військову службу у лавах Збройних сил України. Але так як його дружина перебуває у післяпологовій відпустці, після сплати аліментів та щомісячних витрат на вкрай необхідні речі для несення служби (одяг, взуття, ліки тощо) йому не вистачає коштів на утримання сім`ї. Натомість відповідачка вийшла заміж, внаслідок чого її матеріальний стан покращився. У зв`язку з чим просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/9 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказана справа надійшла до Куликівського районного суду Чернігівської області 25 липня 2023 року та після усунення недоліків позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому категорично не погодилась з позовними вимогами та просила відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що позивач дійсно військовослужбовець ЗСУ та з всіх його видів заробітку стягуються аліменти на утримання спільної доньки. За весь час аліменти сплачувались через військову частину а не добровільно. Позивач не займається вихованням та розвитком дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, взагалі не спілкується з донькою. Всі витрати по вихованню та забезпеченню дитини несе вона як мама дитини з якою проживає. Вказує, що основним доказом, наданим позивачем є свідоцтво про одруження та свідоцтво про народження доньки, що не є доказом погіршення матеріального стану. Зазначає, що вона жодного разу за весь час не зверталась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, забезпечуючи дитину всім необхідним, хоча на даний час є не працездатною, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, адже в новому шлюбі народила [INFO] доньку [PERSON] . До того ж зазначає, що позивач не надав суду довідку про своє грошове забезпечення за останній період, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 49-51). Представником позивача [PERSON] до суду надано відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач категорично не погоджується із запереченнями та доводами, викладеними у відзиві, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доданими до позову доказами. Підтримує свої позовні вимоги, просить суд їх задовольнити (а.с. 45-46). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлені належним чином, в позові наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.03.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-15). На підставі зазначеного рішення 11 березня 2019 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17) Старшим державним виконавцем Куликівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пархоменко Алесею Іванівною 25.03.2019 року відкрито виконавче провадження №58722039, яке наразі перебуває на виконанні (а.с. 20-23). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 26 квітня 2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 36, зареєстрований Сновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , від зазначеного шлюбу у позивача [INFO] народилась дитина - [PERSON] , актовий запис № 671, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 9). Згідно з довідкою № 208 від 18.07.2023 року, виданої Жуківським старостинським округом, до складу сім`ї [PERSON] входить його дружина [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , сім`я проживає та веде спільне господарство разом. В довідці вказано, що єдиним годувальником в сім`ї є [PERSON] , який веде активну участь у вихованні дитини та забезпеченні всіма необхідними речами побуту (а.с. 10). Відповідно до довідки № 18 від 03.05.2023 року про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу старший сержант [PERSON] , яка працює в/ч [NUMBER] стрільцем-санітаром звільнена від службових обов`язків з 03.05.2023 року по 05.09.2023 року в з`язку з допологовою та післяпологовою відпусткою (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідачки [PERSON] . [INFO] народилась дитина - [PERSON] , актовий запис № 263, зареєстрований Чернігівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 58). З витягу № 1025/2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що разом з відповідачкою зареєстровані та проживають її дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу цієї норми права необхідно зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів. Втім, хоча зміна сімейного стану, на що посилається в позовній заяві позивач є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідні висновки викладено в постанові Верховного суду у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 року. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Строною позивача не було доведено, що внаслідок народження ще однієї дитини - [PERSON] конче необхідно зменшити аліменти, які він сплачує за рішенням суду на утримання доньки [PERSON] , адже сам по собі факт зміни сімейного стану не є безумовною підставою для зміни аліментів. Також позивач не вказував про зміну та погіршення його матеріального стану в зв`язку з народженням дитини [PERSON] , не надав відповідних доказів. Позивач, як він сам зазначає в позовній заяві, був призваний на військову службу за контрактом з 07.12.2017 року, що свідчить про те, що він як військовослужбовець перебуває на державному утриманні, а саме: отримує заробітну плату, формений одяг та взуття, харчування та безкоштовне лікування. Тому його посилання на те, що йому після сплати аліментів не вистачає коштів на вкрай необхідні речі для несення служби (одяг, взуття, ліки тощо) є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами. Таким чином, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, не підтвердив, що зміна сімейного стану призвела до погіршення становища однієї дитини порівняно з іншою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення цивільних прав відповідачки, їх спільної з позивачем малолітньої дитини, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed