Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 08.08.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що протягом останнього часу шлюбні відносини з відповідачкою почали погіршуватись та на теперішній час вони прийшли до спільного висновку про необхідність їх припинення, позивач просила розірвати шлюб з відповідачкою. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.03.2021 року справу було передано за підсудністю до Новогродівського міського суду Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.07.2021 року було виправлено описку в ухвалі від 30.03.2021 року та зазначено про передачу справи за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Представник позивача в наданій заяві просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, задовольнивши позов. \~ \~ \~ \~Відповідачка в наданій заяві також просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про визнання позову. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Враховуючи подані сторонами заяви та відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №518. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~Як зазначив в своєму позові позивач та згідно поданої заяви визнано відповідачкою, на теперішні час сторони припинили шлюбні відносини та намірів їх відновлювати не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та заяву відповідачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подачу відповідачкою до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в сумі 454 грн., що становить 50% від сплаченого судового збору, а також повернення позивачу з державного бюджету решти сплаченого судового збору в розмірі 50%, тобто в сумі 454 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved