Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , що складається з 1 жилої кімнати, загальною площею 40,50 кв.м., з яких - 17,30 кв.м. жилої площі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2015 року позивач придбав за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира), однак відповідач-1 не визнає право власності на спірну квартиру за позивачем та у незаконний спосіб намагається спричинити позивачу складнощі у користуванні спірним майном. Позивач вказує, що дізнався про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 11 березня 2019 року внесено відомості про відповідача як власника квартири на підставі рішень Дарницького районного суду м. Києва № 753/12898/15-ц від 31 березня 2016 року та №753/11346/13-ц від 26 лютого 2014 року. При цьому, як стверджує позивач, 17 червня 2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/12898/15-ц від 31 березня 2016 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Так, позивач зазначає, що з 22 серпня 2015 року він володів, користувався своєю квартирою безперешкодно. У квітні 2021 року до Квартири прийшли невідомі особи, серед яких назвався [PERSON] та заявив, що саме він є власником квартири, ознайомивши його з рішенням Дарницького районного суду міста Києва №753/12989/15-ц від 31 березня 2016 року та з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва №753/2658/21 від 18 лютого 2021 року. Вказаним рішенням суду було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Людмила Василівна про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою від 18 лютого 2021 року, за заявою [PERSON] скасовано захід забезпечення позову - знято арешт з квартири [ADDRESS] . З тексту цієї ухвали позивач дізнався, що представник заінтересованої особи - [PERSON] щодо задоволення клопотання про зняття заходів забезпечення позову не заперечувала та вказала, що її довіритель жодних претензій до [PERSON] не має та визнає право власності на вказану квартиру за останнім. 17 червня 2021 року постановою Київського апеляційного суду рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі №753/12898/15-ц скасовано повністю та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Водночас, як наголошує позивач, договір купівлі-продажу від 22 серпня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , за яким останній придбав Квартиру є дійсним, не є фіктивним, нечинним чи визнаним недійсним і був спрямований на реальне настання правових наслідків, зміст даного договору набрав чинності з моменту підписання та не суперечить чинному законодавству. Незважаючи на це, [PERSON] постійно чинить перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні Квартирою, а саме звертається до комунальних служб щодо вимкнення електроенергії та водопостачання, звертається до ЖЕКу з намаганнями виселити позивача, а також постійно приходить до квартири та погрожує фізичною розправою. Таким чином позивач вважає, що [PERSON] не визнає право власності на спірну кватиру за позивачем та у незаконний спосіб намагається спричинити [PERSON] складнощі у користуванні своїм майном. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2021 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05 квітня 2023 року. 05 квітня 2023 року підготовче засідання відкладено на 03 травня 2023 року. 21 квітня 2023 року відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення відповідача-1 проти позову ґрунтуються на тому, що після смерті [INFO] його матері - [PERSON] , яка була власником Квартири, він є єдиним її спадкоємцем першої черги. Однак, 04 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець Володимиром Петровичем була посвідчена довіреність, якою померла [INFO] [PERSON] нібито уповноважила [PERSON] продати належну їй на праві власності квартиру на умовах на його розсуд без будь-яких обмежень. 24 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. було посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1289, за яким [PERSON] , діючи від імені померлої матері відповдача-1, передав належну їй на праві власності квартиру [PERSON] , який в свою чергу 20 липня 2010 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. за реєстровим № 1530 продав Квартиру [PERSON] . Як зазначає відповідач-1 рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі № 753/11346/13-ц було визнано недійсною довіреність від 04.06.2010, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] ; визнано недійсним договір купівлі-продажу Квартири від 24 червня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 04.06.2010, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П., від імені [PERSON] померлої [INFO] та [PERSON] ; Цим рішенням визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,50 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та витребувано вказану квартиру у [PERSON] ; Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 червня 2014 року вказане рішення залишено без змін. Відповідач-1 вважає, що 11 червня 2014 року він набув право власності на Квартиру в порядку спадкування за законом на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі № 753/11346/13-ц. Однак, незважаючи на це та достовірно знаючи про набрання законної сили судовими рішеннями про визнання права власності на квартиру за ним [PERSON] відчужила Квартиру [PERSON] , а той [INFO] , тобто трохи більше як за два місяці з моменту її набуття продав Квартиру [PERSON] . Рішенням від 31 березня 2016 року у справі № 753/12898/15-ц Дарницький районний суд м. Києва задовольнив позовні вимоги відповідача-1 та витребував з чужого незаконного володіння [PERSON] належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 40,50 кв.м. 10 березня 2019 року державним реєстратором КП «Київжитлоспецексплуатація» Рисак О.О. було прийняте відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 16 червня 2021 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову у справі № 753/12898/15-ц, якою скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Людмила Василівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовив. У постанові від 19 груня2022 року у справі № 753/1345/21 Київський апеляційний суд встановив, що право власності у [PERSON] було первинним та виникло раніше, ніж право власності [PERSON] на спірне майно, тобто до 22 серпня 2015 року, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/11346/13-ц від 26 лютого 2014 року, яке є обов`язковим для виконання. Крім цього відповідч-2 ставить під сумнів оплатність набуття позивачем Квартири та зазначає, що в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України до позовної заяви не додано платіжного документа Банку на підтвердження виконання позивачем п. 2 договору купівлі-продажу Квартири чи розписки Відповідача-2 від 22 серпня 2015 року, що, зокрема, спростовує його добросовісність. 03 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 30 травня 2023 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у справі № 753/13759/21 задовольнити частково. 11 травня 2023 року представник позивача - адвокат Костишена Вікторія Леонідівна подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі № 753/12898/15-ц, що набрала законної сили та не оскаржена у касаційній інстанції, встановлено обставину, що [PERSON] є власником спірної Квартири з 22 серпня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу за №1514 і вважає, що ця обставина за правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказується знову при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначила, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності №45920687 від 13 березня 2019 року за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містився запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] , яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 22 серпня 2015 року Квартири у [PERSON] , посвідченого Кисельовою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1514. Вважає, що державний реєстратор КП «Київжитлоспецексплуатація» Рисак О.О., приймаючи заяву на реєстрацію права власності від [PERSON] , повинен був прийняти рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії оскільки були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Представник позивача також спростовує твердження відповдача-1 про неоплатність договору купівлі-продажу та вказує, що за пунктом 2 Договору купівлі-продажу, продаж вчинено за 724 500 гривень 00 коп., які покупець повністю сплатив до підписання цього договору, який підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Кисельовою Н.В. і додаткових документів до пункту 2 Договору, що могли б бути невід`ємною частиною договору, не передбачено. З огляду на викладене вважає, що договір від 22 серпня 2015 року був спрямований на настання наслідків, що підтверджено оплатою за договором. Представник позивача також наголошує, що [PERSON] жодного разу з дня отримання рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/11346/13-ц від 26 лютого 2014 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва Дарницького районного суду міста Києва № 753/12898/15-ц від 31 березня 2016 року, які отримав як підставу права власності, не намагався вчинити будь-яких дій щодо виконання даного рішення та не заявляв про своє право володіння, користування та розпорядження даною квартирою аж до 2021 року. Натомість з 22 серпня 2015 року увесь час з моменту придбання Квартири [PERSON] мирно володів нею, власними коштами зробив ремонт у Квартирі та проживав у ній. Жодного разу з 22 серпня 2015 року до квітня 2021 року [PERSON] не навідався до нібито своєї квартири та не користувався власним майном. Навіть після реєстрації майна у березні 2019 року [PERSON] з невідомих причин, чекав ще 2 роки щоб навідатись до квартири. За вказаних обставин у позивача є сумніви у добросовісності відповідача-1. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року повернуто зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. 29 травня 2023 року від відповідача 1 надійшли клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідка. 30 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 09 червня 2023 року. 08 червня 2023 року від відповідача 1 надійшло клопотання про долучення доказів. У підготовчому засіданні 09 червня 2023 року представник відповідача підтримав свої клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у ПП «Безпека-Шериф» копію примірника договору № 11543953 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони укладеного між ПП «Безпека-Шериф» та [PERSON] , додатку № 1 до договору № 11543953, копію інструкції, копію додатку № 3 до договору № 11543953 та копію додатку № 4 до договору № 11543953. Суд протокольною ухвалою відмовив в задоволенні клопотання, оскільки обставини укладення вказаного договору не входять у предмет доказування у цій справі. У підготовчому засіданні 09 червня 2023 року представник відповідача-1 підтримав клопотання про витребування у [PERSON] розписки щодо квартири [ADDRESS] . Клопотання обґрунтоване тим, що у вищевказаній розписці зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 32000 доларів США в якості оплати за спірне майно, а тому вказаний доказ має значення для повного та всебічного розгляду справи. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року підготовче провадження у справі № 753/13759/21 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано у [PERSON] належним чином засвідчену копію розписки щодо квартири [ADDRESS] та оригінал для огляду в судовому засіданні; викликано як свідка у судове засідання з розгляду справи № 753/13759/21 голову правління ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва Полюховича Андрія Дмитровича. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судові засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач-2 не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України, та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та показання свідка, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Як свідчать матеріали справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , якій згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом серії АЕР № 349848, зареєстрованого в реєстрі за № 1-553 від 16 березня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Трапєзнікової З.О., на праві власності належала квартира номер [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину після померлої матері. 04 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П. була посвідчена довіреність зареєстрована в реєстрі за № 160, за змістом якої [PERSON] уповноважила [PERSON] продати квартиру за ціну та на умовах на його розсуд без будь-яких обмежень для чого надала йому право бути її представником в органах нотаріату, підписати договір купівлі-продажу від її імені, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд, а також бути представником у місцевих органах самоврядування, в інших установах та організаціях з питань пов`язаних з цією довіреністю. 16 червня 2010 року за заявою [PERSON] від 16 червня 2010 року КП КМБТІ було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. 24 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. було посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1289, за яким [PERSON] , діючи від імені свого довірителя [PERSON] , передав належну їй на праві власності квартиру [PERSON] . 13 липня 2010 року приватним нотаріусом Муравйовою О.І. посвідчено попередній договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 490, за яким [PERSON] та [PERSON] досягли домовленості про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу вказаної квартири. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 липня 2010 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . За вказаних обставин рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі № 753/11346/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 червня 2014 року: - визнано недійсною довіреність від 04 червня 2010 року, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] ; - визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 червня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 4 червня 2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П., від імені [PERSON] померлої [INFO] та [PERSON] . - визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,50 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та витребувано вказану квартиру у [PERSON] . Отже, 11 червня 2014 року підтверджено набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. У подальшому відповідно до договору купівлі- продажу від 10 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., [PERSON] передала у власність, а [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] . 22 серпня 2015 року на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1514, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі № 753/12898/15-ц витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 40,50 кв.м. Державним реєстратором КП «Київжитлоспецексплуатація» Рисак О.О. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45920687 від 13 березня 2019 року, згідно з яким зареєстровано за [PERSON] право власності на Кватиру на підставі «рішення суду, серія та номер: № 753/12898/15-ц, виданий 31.03.2016, видавник Дарницький районний суду м. Києва; рішення суду, серія та номер: № 753/11346/13-ц, виданий 26.02.2014, видавник: Дарницький районний суд м. Києва». Постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі № 753/12898/15-ц рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Людмила Василівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовлено. Посилаючись на те, що [PERSON] постійно чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядження Квартирою та не визнає за ним право власності на спірну кватиру, [PERSON] звернувся із позовом у цій справі, у якому просить визнати за ним право власності на Квартиру, посилаючись на те, що він є добросовісним її набувачем . Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. За положеннями статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Як передбачено частинами першою - третьою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. Як передбачено частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). З огляду на викладене [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті своєї матері 13 серпня 2009 року набув права на квартиру [ADDRESS] і рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі № 753/11346/13-ц, визнано за ним право власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Встановлені у цій справі обставини свідчать, що вказане майно у серпні 2015 року вибуло з володіння власника [PERSON] не з його волі, а тому може бути витребувано у добросовісного набувача. Отже, за змістом статті 330 ЦК України, на яку посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, добросовісний набувач не набуває право власності на таке майно. З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у справі № 753/13759/21 задоволено частково та Накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , шо складається з 1 (однієї) жилої кімнати, загальною площею 40,50 кв.м., з яких - 17,30 кв. м. житлової площі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46754280000), що зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Як визначено частинами дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи, що у позові судом було відмовлено, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року у цій справі підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed