Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері, та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказав, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009 року по 27.01.2020 року. Шлюб розірвано на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 січня 2020 року у справі № 328/2979/19. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 квітня 2010 року. Питання стягнення аліментів з позивача було вирішено на підставі судового наказу, виданого Токмацького районного суду Запорізької області від 23 вересня 2020 року у справі № 328/1972/20. Проте, такий наказ не було звернуто до примусового виконання. Позивач в добровільному порядку сплачував аліменти на користь відповідача до грудня 2022 року включно. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Спору щодо визначення місця проживання дитини між батьками не було. Дитина проживала з матір`ю в межах міста Запоріжжя. Після початку повномасштабного вторгнення росії до України, колишня дружина позивача разом з дитиною тимчасово покинула Україну та проживали в Польщі. Після повернення до України, мати дитини вирішила змінити місце свого проживання на місто Бориспіль Київської області. 6 грудня 2022 року дитина самостійно за згодою матері приїхала до батька на канікули. Та з цього часу добровільно, без примусу виявила бажання залишитися проживати разом з батьком у місті Запоріжжя. Дитина з самого народження проживає в місті Запоріжжя. Дитина навчається у Запорізькій гімназії № 42 Запорізької міської ради. Оскільки наразі дитина повністю знаходиться на утриманні батька та проживає разом з ним, останній просить припинити стягнення аліментів з батька на користь матері, та стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, проти припинення стягнення аліментів не заперечувала, однак просила стягувати аліменти в розмірі 1/6 заробітної плати, у зв`язку з тим, що цієї суми цілком вистачить для забезпечення дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року Токмацьким районним судом Запорізької області у справі № 328/1972/20 було винесено судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Таким чином, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тому змінились обставини, що існували підставою для стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 02.08.2023 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовна вимога підлягає задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2023 року до досягнення повноліття дитиною. Статтею 191СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial