Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просив: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, для подання заяви в органи нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). [PERSON] була рідною сестрою позивача, який не встиг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини сестри, оскільки довго не спілкувався зі спадкодавцем, бо вони проживали окремо, а також позивач дізнався про наявність спадкового майна від старости пізно. Ухвалою суду від 20.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник у своїй заяві позов визнав і просив про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просили суд про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Дошлюбне прізвище [PERSON] було " [PERSON] ", яке вона змінила у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з ДРАЦС. Позивач та [PERSON] мали спільних батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження, а тому вони були рідними братом і сестрою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). Наявність складеного [PERSON] заповіту не встановлено, а згідно відомостей із Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа на [PERSON] не заведена. Позивач стверджує, що не встиг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини сестри, оскільки довго не спілкувався зі спадкодавцем, бо вони проживали окремо, а також позивач дізнався про наявність спадкового майна від старости пізно. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК). Судом було встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). Згідно відповіді на запит суду до нотаріальної контори, спадкова справа на [PERSON] не заведена, а наявність заповіту останньої не встановлено. Позивач та [PERSON] мали спільних батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження, а тому вони були рідними братом і сестрою, однак факт прийняття спадщини останньої не встановлено та й інших спадкоємців останньої не виявлено, а тому позивач як її рідний брат виявив бажання успадкувати спадщину після смерті рідної сестри. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України від 02.09.1993 №3425-XII «Про нотаріат»). При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (пункт 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2012 №296/5. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (правові висновки у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 24 червня 2020 року у справі № 759/10380/16-ц, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Позивач стверджує, що маючи право успадкувати майно рідної сестри, пропустив шестимісячний строк для подання відповідної заяви через те, що довго не спілкувався зі своєю сестрою, бо вони проживали окремо, а також позивач дізнався про наявність спадкового майна від старости пізно. В ухвалі від 16.08.2023 у справі 638/16540/20 Верховний Суд зауважив, що вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини суд має виходити з того, що відсутність обізнаності про законні підстави виникнення відповідного права та, як наслідок, початку строку його реалізації, передбаченого законом, за своєю суттю є умовою, яка виключає можливість реалізації цього права, а тому дійсно відсутні підстави говорити, що це є обставина, яка створює об`єктивні, непереборні або істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Незнання ж про смерть спадкодавця - це не факт, який підтверджує відповідні труднощі, а факт, який за своєю суттю вказує на неможливість подання заяви про прийняття спадщини до моменту, коли особа дізнається про смерть спадкодавця. Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлої [INFO] [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Крім того, відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду і суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання заяви в органи нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , ґрунтується на нормах законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved