Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] в [ADDRESS] , дитина з липня 2019 по серпень 2021 відвідувала дитячий ясла-садок № 16 «Ромашка» у м Бахмут Донецької області. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11.04.2023 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач з 2018 перебуває за кордоном, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною, не цікавиться її здоров`ям тощо. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, останній надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2016 року (а.с.9). Згідно заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11.04.2023, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.04.2023 (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , який виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області у квітні 2008 (а.с.6-8), фактично проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] та батьками за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди жилого приміщення від 05.03.2023 (а.с.15-16). Згідно інформації ДНЗ ясла-садок № 16 «Ромашка» Бахмутської міської ради № 12 від 03.07.2023, [PERSON] , [INFO] , з липня 2019 по серпень 2021 відвідувала вищевказаний садок, мати [PERSON] в дитячій заклад не з`являлась, дитиною не цікавилась, вихованням дитини займався батько [PERSON] (а.с.14-15). Згідно інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] перетинала кордон України: 02.11.2019, 22.06.2020, 17.07.2020 (а.с.42). Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про прав дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають особа, в сім`ї якої проживає дитина. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, останній вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з дочкою, не контактує з нею, не виявляє піклування про дитину. Вихованням дитини у повній мірі займається батько. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками. З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , буде відповідати в першу чергу інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн., який на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: partial