Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Селезньов Максим Васильович звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, посилається на те, що 29.01.2020 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який було зареєстровано Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №29. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство вони, не ведуть. У зв`язку з вищенаведеним вважає, що примирення та збереження сім`ї є неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Селезньов М.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber»у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив, розглянути справу без участі позивачки. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром відправки поштової кориспонденції суду, щодо відправки судової повістки відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0600044234014 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.01.2020 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №29, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 29.01.2020 року, виданим Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). (а.с.3). Від даного шлюбу строни мають одну спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтерджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). (а.с.4). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив на позовну заяву не подавав. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved