Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 27 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-703/266/2008 щодо отримання 56\~000 доларів США. 27.08.2008 року в забезпеченні виконання зобов`язань [PERSON] за даним кредитним договором, укладений договір іпотеки № Р ML-703/266/2008, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання [PERSON] за кредитним договором. Між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно якого до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ML-703/266/2008 від 27 серпня 2008 року в сумі 1\~452\~199,77 грн. Рішення суду боржником не виконано. Просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 1\~452\~199,77 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2023 року справа прийнята до провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Підтримав наданий відзив. Позивач вже звертався до суду з позовними вимогами до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволення яких відмовлено. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав, що викладені у відзиві [PERSON] . Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 27 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» , правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», а правонаступником позивач та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-703/266/2008 щодо надання кредиту у розмірі 56\~000 доларів США. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. 27.08.2008 року в забезпеченні виконання зобов`язань [PERSON] за даним кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки № Р ML-703/266/2008, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до п.3.1 договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 64,5 м2, житловою площею 43,1 м2, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та є власністю відповідача [PERSON] 28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно якого до позивача перейшли права вимоги за кредитним договором № ML-703/266/2008 від 27.08.2008 року. Позивач звертаючись з даним позовом просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1\~452\~199,77 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 64,5 м2, житловою площею 43,1 м2, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та є власністю відповідача [PERSON] ,\~шляхом проведення прилюдних торгів. Згідно ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з частиною першою статті 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12\~цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Умовами Кредитного договору погоджено кінцевий термін повернення кредиту в повному обсязі не пізніше 25 серпня 2023 року. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з пунктом 1.9.1 Кредитного договору незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх [PERSON] та/чи інших зобов`язань за цим [PERSON] ( в тому числі, але не виключно,встановлених п.2.3 та ст.. 3 цього Договору) чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов Документів забезпечення. При цьому, зобов`язання Позичальника щододостроковоговиклонання Боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором у липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~18\~лютого 2015\~року \~позвні вимоги\~задоволено.\~Стягнуто солідарно\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] на\~користь ТОВ\~«ОТП Факторинг\~Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-703/266/2008 у розмірі 67065,63 доларів США, та пеню в розмірі 2896669 грн. 78 коп. ; заборгованість за кредитним договором № ML-703/149/2008 у розмірі 51284,14 доларів США, та пеню в розмірі 2215042 грн. 54 коп. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2015 року скасовано . Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 2 578 676, 16 грн. (два мільйона п`ятсот сімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят шість гривень) , з яких: заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року у сумі 1 452 199,77 грн.: 658 591,58 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 135 016,61 грн. - заборгованість за відсотками; 658 591,58 грн. - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту; заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2008 року складає 1 126 476,39 грн., з яких: 519 615,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 87 245,55 грн. - заборгованість за відсотками; 519 615,42 грн. - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення зввернуто до примусового виконання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , у заяві відповідача [PERSON] , який підтримує позицію останньої , а також у судовому засіданні представником відповідача [PERSON] просили застосувати позовну давність до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в позивача у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами Кредитного договору виникло на 31-й календарний день з дати одержання позичальником відповідної вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому, і позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Пред`явивши досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та інших нарахувань, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов Кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення Європейського суду з прав людини від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією з підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Зазначений правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц (провадження № 61-36495св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц (провадження № 61-21009св18). Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. За таких обставин, звернувшись у липні 2014 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, який розглянутий судом по суті, позивач перервав позовну давність у спорі з відповідачем щодо стягнення кредитної заборгованості. Позовна давність за пред`явленими банком в цій справі вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки почалася заново з липня 2014 року і закінчилася в липні 2017 року. Тому при зверненні до суду 01 лютого 2021 року з позовом в цій справі шляхом пред`явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, ТОВ «ОТП Факторинг України» пропустило позовну давність. З огляду на викладене в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України.

Outcome: dismissed