Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що 9 серпня 2022 року приблизно об 16-21 год. в Покровському районі м. Кривий Ріг на нерівнозначному перехресті вул. Ярошенка - вул. Паризької Комуни сталася ДТП за участю водія автомобілі «БМВ» н/з [NUMBER] , належного [PERSON] , та службового автомобіля «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За постановою Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 31 серпня 2022 року по справі № 212/4148/22 [PERSON] за невиконання вимог п. 16.11 ПДР був визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для подачі позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяних внаслідок ДТП. У справі про відшкодування шкоди, заподіяної поліцейським у результаті ДТП, відповідає юридична особа, у якій працевлаштований такий співробітник. В результаті ДТП автомобіль «БМВ», належний [PERSON] зазнав значних механічних пошкоджень. Так згідно із висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 98/22 від 27.08.2022 р. вартість матеріального збитку становить 292658,50 грн., при ринковій вартості автомобіля в аварійному стані 130429,79 грн. за висновком № 105/22 від 07.09.2022 року, який фізично знищений. Так службовий автомобіль «Тойота» був застрахований в СК «Омега», яка за актом 712-1735 платежем № 65963760272 СR від 06.12.2022 року сплатила позивачці кошти в розмірі 129950 грн., що відповідає ліміту відповідальності страховика, в зв`язку із чим претензій позивачки до СК «Омега» не мається. Невідшкодована сума матеріальної шкоди натомість становить 32278,80 грн. (292658,50 - 130429,70 - 129950 грн. = 32 278,80), яка підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того позивачам була завдана моральна шкода, оскільки у результаті ДТП водій, [PERSON] , отримав забої попереку тулубу, що за висновком експерта від 15.08.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також [PERSON] у зв`язку із противоправною поведінкою [PERSON] було пошкоджено належний їй автомобіль, який був таким необхідним для її сім`ї, що створило незручності в житті позивачів, внаслідок чого [PERSON] через пошкодження автомобіля моральну компенсацію в цій частині оцінила в еквівалентні 50% розміру мінімальної заробітної плати на 2023 рік на місяць, тобто в сумі 3350 грн., а в зв`язку з протиправною поведінкою відносно водія [PERSON] через отриману травму останній оцінив моральну компенсацію також в сумі 3350 грн., яка в загальному розмірі 6700 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того просили суд стягнути з відповідача на їх користь судові витрати, які складаються оплати судового збору в сумі по 1073,60 грн. кожним, а загалом 2147,20 грн., банківські послуги становили 50 грн. (2 квитанції по 25 грн.). Також за проведення експертного дослідження згідно переказу від 16.08.2022 р. експертам сплачено 3000 грн. та 2000 грн., а загалом 5000 грн. Крім того були проведені витрати на телеграми виклику представників ДПП на огляд автомобілів за загальну суму 102 грн. Також витрати на професійну правничу допомогу адвоката становили для позивачів 15075 грн. Отже, загалом судові витрати складають 22374,80 грн., які також підлягають відшкодуванню Департаментом Патрульної Поліції України. На підставі викладеного просили суд стягнути з відповідача компенсацію на користь [PERSON] за майнову шкоду - 32278,80 грн., за моральну шкоду - 3350 грн., на користь [PERSON] за моральну шкоду - 3350 грн., а також судові витрати в сумі 22374,80 грн. Не погоджуючись із даним позовом представник відповідача, [PERSON] , подав відзив, де вказував, що оскільки автомобіль «Toyota Prius» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207171939 на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпеченим, то відповідно до умов зазначеного полісу сума страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю може становити до 260000 грн., а за шкоду заподіяну майну до 130000 грн. Отже, відповідач не погоджується за таких підстав з позовом [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП саме Департаментом патрульної поліції, відповідальність якого була застрахована. Також відповідач не погоджується з висновком транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки огляд автомобіля проводився зацікавленими особами без участі представника Департаменту патрульної поліції та складений датою, яка передувала самій події ДТП. Крім того не погоджувався із вимогами в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15075 грн., оскільки предмет спору в справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг та складність складених процесуальних документів не є значними, тому вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у такому розмірі є необґрунтованими та завищеними. Отже, матеріали справи не містять доказів надання послуг адвокатом на таку суму. На підставі викладеного просив суд у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовити повністю. Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без руху позову [PERSON] , [PERSON] до Департаменту патрульної поліції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було відмовлено. Ані позивач, [PERSON] , ані позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачки, адвокат Цепелєв Ю. М., у судовому засіданні, підтримуючи заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON] , у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , підтримав викладені ним у відзиві доводи, на підставі яких просив суд відмовити у задоволенні даного позову повністю. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2022 р. по справі № 212/4148/22, яка набула чинності, вбачається, що [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього стягнення в межах санкції даної статті. При цьому в постанові Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2022 р. по справі № 212/4148/22 суд встановив, що 9 серпня 2022 року об 16-21 год. у місті Кривий Ріг Покровського району на перехресті вул. Паризької Комуни та вул. Ярошенко водій [PERSON] , керуючи службовим автомобілем «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] , не надав дорогу та скоїв зіткнення із транспортним засобом «БМВ 1181» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження із завданням майнової шкоди, чим [PERSON] порушив п. 1.5, 2.3 (б), 16.11 ПДР. На підставі змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, є такими що не потребують доказування факт наявності провини [PERSON] у спричинені ним ДТП, що сталась 9 серпня 2022 року між автомобілями «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] та «БМВ» н/з [NUMBER] під керуванням позивача відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Спеціальний Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. На підставі ст. 5 Спеціального Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Спеціального Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 6 Спеціального Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За п. 1.3 ст. 1 Спеціального Закону потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Спеціального Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно із п. 1.4 ст. 1 Спеціального Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. За п. 9.1 ст. 9 Спеціального Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 2 Спеціального Закону зазначено, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми Спеціального Закону. На підставі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Спеціальним Законом в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 3 жовтня 2018 року по справі № 760/15471/15-ц, від 9 листопада 2021 року по справі № 147/66/17. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( [NUMBER] ) вбачається, що власником автомобіля «БМВ 1181» н/з [NUMBER] є [PERSON] . З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207171939 від 30 червня 2022 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника, Департаменту патрульної поліції України, автомобіля «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] була застрахована у СК «Омега», яким було визначено 260 000 грн. ліміту страхової суми на одного потерпілого внаслідок заподіяння шкоди життю чи здоров`ю, а також на суму 130 000 грн. в разі заподіяння майнової шкоди. Таким чином відповідати за завдану потерпілій шкоду внаслідок ДТП в межах ліміту страхованого відшкодування по даній справі повинен саме страховик, СК «Омега», а за його межами відповідно страхувальник, Департамент патрульної поліції України. За ч. 1 ст. 1272 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків на підставі трудового договору із особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Таким чином відповідальність за неправомірні дії [PERSON] , який був поліцейським Департаменту патрульної поліції України, що було визначено у постанові Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2022 р. в частині спричинення ДТП від 9 серпня 2022 року між автомобілями «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] та «БМВ 1181» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, покладається у даному випадку саме на відповідача. Враховуючи перелічене, суд дійшов висновку, що [PERSON] на законних підставах керував у момент ДТП 9 серпня 2022 року службовим транспортним засобом «Тойота Пріус» н/з [NUMBER] , який був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в СК «Омега», то в даному випадку було місце подія, внаслідок якої була заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у відповідача настала цивільно-правова відповідальність, застрахована СК «Омега», який провів відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодування шкоди, заподіяної у результаті такої події майну [PERSON] . Так на підставі ст. 28 Спеціального закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За ст. 29 Спеціального закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 30 Спеціального закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із висновком експерта від 7 серпня 2022 року № 105/22 вбачається, що ринкова вартість автомобіля «БМВ» н/з [NUMBER] , належного [PERSON] , у аварійному стані становить 130429,79 грн. Також за висновком експерта від 27 серпня 2022 року № 98/22 вбачається, що ринкова вартість автомобіля «БМВ» н/з [NUMBER] , належного [PERSON] , та відповідно вартість матеріального збитку, завданого позивачці, як власнику такого транспортного засобу, складає 292658,50 грн. При цьому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що огляд пошкодженого автомобіля позивачки був проведений у відсутність представника відповідача, оскільки при проведенні такого огляду був присутній винуватець ДТП, працівник поліції, [PERSON] . Також представник відповідача не надав суду належних доказів на спростування висновків експертів, тому суд відкидає його посилання на неналежність таких висновків встановленим обставинна справи. При цьому суд вважає технічною помилкою зазначення датою складання висновку № 105/22 "07.08.2022 р.", оскільки подія ДТП сталась 9 серпня 2022 року, зважаючи на те, що у такому висновку мається посилання на те, що він був підготовлений судовим експертом за зверненням позивачки від 2 вересня 2022 року. На підтвердження виплати страховиком відповідача, СК «Омега», на користь [PERSON] , як власника автомобіля «БМВ» н/з [NUMBER] , страхового відшкодування у межах лімітів на пошкоджене майно позивачки за страховим актом № 712-17358 в матеріалах справи мається копія грошового переказу на картковий рахунок останньої на суму 129950 грн. Отже, на підставі встановлених обставин справи, згідно із висновками експерта № 98/22 та № 105/22, а також проведенням оплати страховиком відповідача страхового відшкодування у межах лімітів на пошкоджений автомобіль позивачки, то Департамент патрульної поліції повинен відповідати в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди майну [PERSON] та сумою виплаченого страхового відшкодування, враховуючи вартість автомобіля «БМВ» н/з [NUMBER] в аварійному стані, тобто в розмірі 32278,71 грн. (292658,50 - 130429,79 - 129950 = 32278,71). Таким чином вимоги [PERSON] до Департаменту патрульної поліції в цій частині підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь позивачки з відповідача 32278,71 грн. в рахунок матеріальної шкоди. На підставі ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій особі суд враховує, що за ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до висновку від 15.08.2022 року № 1133 вбачається, що у водія [PERSON] було виявлено внаслідок ДТП від 09.08.2022 року синці тулубу, садна правового стегна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Оскільки в судовому засіданні позивачем було належним чином доведено завдання моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких [PERSON] зазнав внаслідок ушкодження свого здоров`я через ДТП від 9 серпня 2022 року, спричиненого через протиправні дії [PERSON] , то обґрунтованість вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди була в сумі 3350 грн. доведена повністю. При цьому відповідно до ст. 26-1 Спеціального Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 23 Спеціального Закону). Отже, в судовому засіданні доведений розмір моральної шкоди [PERSON] в сумі 3350 грн., який просив позивач стягнути саме з відповідача, підлягає зменшенню на 5%, тобто до 3182,50 грн. (3350 - 3350 х 0,05 = 3182,50), внаслідок того, що саме страховиком відшкодовується позивачу, [PERSON] , який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за таку шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує відсутність відшкодування завданої правопорушенням майнової шкоди, позбавлення можливості позивачки користуватися належним їй автомобілем, що порушило нормальні життєві зв`язки [PERSON] та її родини, на підставі чого суд вважає, що відшкодування таких моральних страждань позивачці в заявленому нею з боку відповідача розмірі в сумі 3350 грн. буде відповідати принципу розумності та справедливості. Таким чином, підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] 32278,71 грн. майнової шкоди, 3350 грн. моральної шкоди, а також на користь [PERSON] 3182,50 в рахунок відшкодування моральної шкоди. При зверненні до суду із даним позовом позивачами було сплачено судовий збір в сумі по 1073,60 грн. кожним. Таким чином за ст. 141 ЦПК відповідно до частки задоволених судом позовних вимог з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати позивача з оплати ним судового збору, тобто в сумі 1019,92 грн. (3182,50 / 3350 х 1073,60 = 1019,92). Суд також зазначає, що витрати позивачки [PERSON] на проведення експертного дослідження № 105/22 в сумі 3000 грн. підтверджуються квитанцією КБ «Приватбанк» від 16.08.2022 року про оплату послуг судового експерта. Також витрати [PERSON] на проведення експертного дослідження № 98/22 в сумі 2000 грн. підтверджуються квитанцією АТ «Універсалбанк» від 08.09.2022 року про оплату послуг судового експерта. За п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. При цьому суд відкидає посилання представника позивачів на квитанції про оплату послуг за поштову відправку в сумі 75 грн., 2 грн., 3 грн. та 50 грн., оскільки вони не відносяться до судових витрат в розумінні положень ст. 133 ЦПК України, внаслідок чого для стягнення витрат з відповідача на загальну суму 152 грн. законних підстав немає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив,\~що понесені\~позивачкою [PERSON] \~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підтверджуються договором від 13.07.2023 року № 90 про надання юридичних послуг, укладеного між [PERSON] та адвокатом Цепелєвим Ю. М., яким визначено вартість послуг адвоката за годину в сумі 1675 грн., а також визначено розмір гонорару в сумі 15075 грн. за 9 годин роботи, актом виконаних робіт від 17.07.2023 року на суму 15075 грн. за ознайомлення з матеріалами справи, консультацію, складання та подання до суду позовної заяви, а також участь у судових засіданнях (підготовчому засіданні - 1 год. та в розгляді справи по суті - 1 год.). Натомість, суд зазначає, що розгляд справи відбувся без проведення підготовчого судового засідання, внаслідок чого витрати позивачки на правничу допомогу адвоката в сумі 1675 грн. в цій частині не були доведені належним чином. В іншій частині наведених витрат, враховуючи докази на їх підтвердження, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі 13400 грн. (15075 1675 = 13400), оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості, внаслідок чого суд відкидає посилання представника відповідача про їх необґрунтованість та необхідність їх зменшення. При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги [PERSON] , то судові витрати останньої з оплати судового збору в сумі 1073,60 грн., з оплати судових експертиз в сумі 5000 грн., а також на доведену в суді правничу допомогу у сумі 13400 грн. підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивачки, як такі, що були доведені відповідно до ст. 137, 141 ЦПК, тобто в загальній сумі 19473,60 грн. (13400 + 5000 + 1073,60 = 19473,60).

Outcome: partial