Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

у червні 2023 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 10 352,00 грн. за надання послуг з утримання підземної автостоянки (блоки Б, В та Г) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено про те, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на підставі актів прийому-передачі від забудовника ТОВ «ТМО Ліко-Холдинг» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги, тощо. 09.11.2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. Відповідач є власником машиномісця № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) (блок В) за адресою: [ADDRESS] . 03 серпня 2009 року між сторонами у справі був укладений договір № 98 про участь у витратах на обслуговування підземної автосоянки і обслуговування території, відповідно до п. 1 якого вланик (відповідач) передає, а виконавець (позивач) приймає в обслуговування машиномісце № [NUMBER] на підземній автостоянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що належить власнику на праві приватної власності. На виконання умов договору в період з лютого 2022 року по 31 травня 2023 року позивачем було надано відповідачу послуги з обслуговування належного останньому машиномісця на суму 10 352,00 грн. В порушення умов договору відповідач не виконав прийняті на себе за договором зобов"язання по оплаті спожитих ним послуг, що порушило права та інтереси позивача та змусило його звернутися за їх захистом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 44). Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Копія ухвали про відкриття провадження, примірник позовної заяви та додатки до позову направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання останнього, однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату у зв?язку із закінченням встановленого терміну для зберігання. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 09.11.2021 року ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. 01 вересня 2008 року на підставі акта прийому-передачі підземної автостоянки "ТМО "Ліко-Холдинг" передало, а ТОВ "Ліко-Житлосервіс" прийняло на обслуговування введену в експлуатацію у складі житлового будинку по [ADDRESS] підземну автостоянку (блоки Б, В та Г) на 84 машиномісця, загальною площею 3 961,80 кв.метрів. Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), TOB «Ліко-Житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціям щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки. Відповідач [PERSON] є власником машиномісця 19 в підземній автостоянці (паркінгу) (блок В) за адресою: [ADDRESS] . 03 серпня 2009 року між сторонами у справі був укладений договір № 98 про участь у витратах на обслуговування підземної автосоянки і обслуговування території, відповідно до п. 1 якого вланик (відповідач) передає, а виконавець (позивач) приймає в обслуговування машиномісце № [NUMBER] на підземній автостоянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що належить власнику на праві приватної власності. Відповідно до розрахунку вартості відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки до вказаного розрахунку включено наступні показники: технічний огляд, обслуговуванняел. мереж (заміна ел. ламп), перевірка та випробування пожежних гідрантів, вартістю 11,55 грн. (включено: ЗП електромонтера, вартістю 5,02 грн.; лампи люмінесцентні, вартістю 6,53 грн.); комплексне прибирання паркінгів, вартістю 21,39 грн. (включено: ЗП прибиральника - 19,04 грн.; матеріали та миючі засоби - 2,35 грн.); обслуговування системи протипожежної безпеки, вартістю 20,74 грн.; контроль доступу, вартістю 422,62 грн.; електроенергія, холодна вода, вартістю 39,08 грн.; стаціонарний телефон, ТО системи відеонагляду, вартістю 3,40 грн.; обслуговування «тривожної кнопки», вартістю 1,84 грн. Всього по витратам 520,62 грн.; накладні витрати (заробітна плата бухгалтера, інженера, обслуговування оргтехніки, бумага, програмне забезпечення) 53,16 грн.; ПДВ 20% - 114,76 грн. Прийнятний тариф - 688 грн. Позивач зазначає, що з моменту укладення зазначеного договору, відповідач користувалась послугами, проте в порушення договірних зобов`язань не оплачувала їх в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем безперебійно надавались послуги та доказів щодо звернення відповідача у встановленому порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг з утримання підземної автостоянки матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати коштів за надані послуги. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У період з лютого 2022 року по 31 травня 2023 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 10 352,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості - довідки про нарахування та сплату коштів за користування машиномісцем № 49 від 15.06.2023 року. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами зазначений розрахунок, відтак, суд приймає розрахунок, наданий позивачем, які вірний. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання по оплаті витрат за обслуговування підземної автостоянки, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 10 352,00 грн., оскільки стороною позивача надано належні та допустимі докази, які підтверджують розмір зазначеного боргу, який виник внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, а відповідачем вказані обставини жодним чином не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 684 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved