Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком, стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, стягнення аліментів. 12 травня 2021 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком, стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 10.05.2011 року між позивачем - [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №548 та видано свідоцтво про шлюб. Сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . 29.10.2020 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/14694/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало чинності 30.11.2020 року. Весь час спільного сімейного життя позивач повністю забезпечував сім`ю всім необхідним, матеріально утримував дружину та доньку. Відповідач не працювала та не працює по теперішній час. [PERSON] не працює, веде аморальний спосіб життя, за їх спільною дитиною - [PERSON] , [INFO] , не доглядає, гідного виховання надати їй не спроможна. Вважає, що дитині буде краще з ним. Поряд з вимогами про проживання дитини, позивач вважає, що [PERSON] має усвідомити свій обов`язок щодо утримання дитини, та вважає, що аліменти у розмірі 3 000, 00 грн. будуть достатніми для утримання дитини. 24.05.2021 року ухвалою суду за позовом було відкрито провадження у справі №521/6712/21 в порядку загального позовного провадження із призначенням проведення підготовчого засідання на 06.07.2021 року. 20.06.2021 року до суду надійшов відзив від представника [PERSON] - адвоката Нестеренко Г.О., в якому позовні вимоги повністю заперечуються, з посиланням на те, що мати не забороняє дитині спілкуватися з батьком, але вона проти того, щоб дитина мешкала з батьком постійно. Вважає, що дитині, зважаючи на міжнародній досвід та те, що мати завжди ближче до дитини ніж батько в плані психо-емоційного зв`язку, краще буде саме з матір`ю. В той же час, на розгляді судді Мирончук Н.В. перебувала цивільна справа №521/12342/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] нехтує сімейними цінностями, нормами моралі, вкрав їх спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Всіляко перешкоджає матері спілкуватися з дитиною. Погане впливає на розвиток дитини. Зі свого боку посилається також на те, що вона має постійне місце роботи, має на праві власності житло, приділяє дитині та її здоров`ю достатньо часу, гідно її виховує. Тому вважає, що дитині краще буде проживати з нею, чим з батьком. Окрім цього, в той же час, на розгляді судді Мирончук Н.В. перебувала цивільна справа №521/11379/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій формі у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] категорично відмовляється надавати матеріальну допомогу дитині. 03.08.2021 року до суду від представника [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву по справі №521/6712/21, разом з заявою про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву. В обґрунтовані поновлення строку, посилалася на те, що необхідно було багато часу для збирання доказів, які надаються разом з відповіддю на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив на позовну заяву, представник [PERSON] наполягає на тому, що позовні вимоги повинні бути задоволені. В обґрунтування своїх вимог, зазначала про те, що [PERSON] , не виконую обов`язків матері, що полягає в тому, що вона не проводить вакцинацію дитини. Крім того, [PERSON] ніде не працює, доходу не має. Тоді як [PERSON] має постійний заробіток, чим самим спроможній забезпечити дитини всім необхідним. На думку [PERSON] , він є кращим у вихованні дитини ніж [PERSON] , та дитина повинна проживати саме з ним. 19.10.2021 року до канцелярії суду представником [PERSON] , адвокатом Павленко А.Л., подано клопотання про об`єднання цивільної справи № 521/12342/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання в одне провадження із цивільною справою № 521/6712/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської РА, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка перебуває в провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси Тополевої Ю.В. та клопотання про об`єднання справ, в якому просила суд об`єднати в одне провадження цивільну справу №521/11379/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, цивільну справу №521/12342/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, разом із цивільною справою №521/6712/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходяться вищевказані цивільні справи, в яких сторонами є одні й ті ж самі особи та однаковий предмет спору, тому з метою повного та всебічного розгляду справи вважає за необхідне об`їдати їх в одне провадження. 16.11.2021 року ухвалою суду у справі № 521/12342/21 передано цивільну справу № 521/12342/21 (провадження № 2/521/4482/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, судді Малиновського районного суду м. Одеси Тополевій Ю.В. для вирішення питання про об`єднання зі справою № 521/6712/21 (провадження № 521/3442/21). 24.11.2021 року ухвалою суду у справі № 521/11379/21 передано цивільну справу № 521/11379/21 (провадження № 2/521/4291/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, судді Малиновського районного суду м. Одеси Тополевій Ю.В. для вирішення питання про об`єднання зі справою № 521/6712/21 (провадження № 521/3442/21). Ухвалою суду від 25.11.2021 року, враховуючи, що цивільні справи за №521/11379/21, №521/12342/21, які перебувають в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси, виникли з одних і тих саме правовідносин, стосуються прав та обов`язків тих саме сторін, суд вважає, що їх спільний розгляд є доцільним, та вважає за необхідне об`єднати їх в одне провадження. Таким чином, було об`єднано цивільні справи: цивільну справу №521/11379/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, цивільну справу №521/12342/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини об`єднати в одне провадження разом із цивільною справою №521/6712/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. Та присвоєно об`єднаній справі №521/6712/21. 25.11.2021 року ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів було задоволено, та витребувано в Головного управління Національної поліції в Одеській області екземпляр відеозапису спілкування співробітників Служби ювенальної поліції ОРУП № 1 з [PERSON] , [INFO] , в «Зеленій кімнаті» у вересні 2021 року, а також належним чином завірений висновок, складений за результатами такого спілкування. Також, 25.11.2021 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та витребувано у Приватного підприємства «Центр відновного лікування Альфа-мед»: 1)належним чином завірену копію наказу (витягу з наказу) про призначення [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на посаду реєстратора та її звільнення (за наявності такого наказу); 2)довідку із зазначення розміру заробітної плати [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та графіку її роботи; 3)належним чином завірену копію посадової інструкції [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; 4)належним чином завірені докази відрахування до бюджету податків із заробітної плати [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за весь період її працевлаштування; Витребувано в Центрі обслуговування платників Малиновської Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби в Одеській області належним чином завірені копії документів, що підтверджують доходи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за 2021 рік. Також, 25.11.2021 року суддею у відкритому судовому засіданні розглядалась заява представника позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову шляхом зобов`язання [PERSON] , надавати [PERSON] , можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою [PERSON] , [INFO] , кожен будній день з 18:00 години до 21:00 години та кожний вихідний день з 09:00 години до 21:00 години, без присутності батька. Ухвалою суду від 25.11.2021р. у задоволені вищезазначеної заяві було відмовлено. Не погоджуючись, з ухвалою суду від 25.11.21 року по справі №521/6721/21 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання [PERSON] , надавати [PERSON] , можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою [PERSON] , [INFO] , кожен будній день з 18:00 години до 21:00 години та кожний вихідний день з 09:00 години до 21:00 години, без присутності батька, представник [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду. 20.12.2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду було відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та витребувано з Малиновського районного суду м. Одеси виділені матеріали цивільної справи № 521/6712/21 за заявою представника [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. 24.12.2021 року ухвалою суду було задоволено самовідвід судді Тополевої Ю.В. у цивільній справі № 521/6712/21 та справу передано до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси для подальшого визначення головуючого по справі, відповідно до вимог процесуального законодавства. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 521/6712/21 передано судді Плавичу І.В. 16.02.2022 року в судовому засіданні судом розглядалась заява представника [PERSON] , у якій сторона просила зупинити провадження у справі № 521/6712/21 до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №521/16570/21 за позовом [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визнання протиправним та скасування рішення (висновку), третя особа - [PERSON] . Обґрунтовуючи подану заяву, заявник вказувала на те, що оскаржуваний висновок має суттєве значення для вирішення даної справи, проте, складений із чисельними порушеннями та в односторонньому порядку. Ухвалою суду від 16.02.2022 року, судом у задоволенні заява представника [PERSON] про зупинення провадження у справі було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходив з того, що зважаючи на матеріали справи, відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі №521/16570/21, та посилався на п. 42 постанова Великої палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року. Цього ж дня, в судовому засіданні від представника [PERSON] надійшла заява про опитування дитини [PERSON] , [INFO] , у присутності класного керівника або психолога у судовому засіданні за відсутності її батьків. Ухвалою суду від 16.02.2022 року, вищезазначену заяву було задоволено, та викликано у судове засідання на 22.03.2022 року для опитування [PERSON] , [INFO] . Також цією ж ухвалою суду було закрито підготовче засідання у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 22 березня 2022 року. 11.10.2022 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Полякова Ігоря Валерійовича в інтересах [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у постанові, а в іншій частині залишено без змін. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Павленко А.Л. зазначила, що орган опіки та піклування або суд не можуть передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] не має власного доходу, проживає на території Німеччини та сама особисто проживає за рахунок державної допомоги. [PERSON] постійно надає фінансову підтримку на [PERSON] в розмірі 3000 грн. [PERSON] наполягає на задоволенні його позовних вимог та просить суд зважити на всі надані стороною позивача докази (письмові, особисті пояснення, покази свідків, відео та фото матеріали тощо) та ухвалити рішення суду щодо визначення місця проживання [PERSON] з її батьком - [PERSON] , а також стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. з моменту ухвалення рішення суду. Також просила стягнути всі витрати на судовий збір та правову допомогу, які змушений був понести позивач зі зверненням до суду. В задоволені зустрічного позову відмовити. Представник [PERSON] - адвокат Сторожук Д.І. в судовому засіданні пояснив, що твердження батька про те, що мати ніде не працює, не має доходу, та не може надати дитині те, що може надати він, не заслуговує на увагу. Оскільки в спірних справах, не є визначальними обставинами для вирішення спору факт того, що батько дитини за станом здоров`я і матеріальним становищем спроможний забезпечити належний рівень фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року по справі №753/572/20. Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, як буде найкраще для дитини, вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а відтак позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, стягнення аліментів підлягає задоволенню, тоді як позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини з батьком, стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість доказів, суд встановив: Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду від 29 жовтня 2020 року по справі №521/14694/20, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після шлюбу дитина - [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати з матір`ю - [PERSON] . Проживання дитини з матір`ю, ніяким чином не зачіпало інтересів батька - [PERSON] , оскільки батько з дитиною бачився регулярно. [PERSON] не забороняла [PERSON] спілкуватися з дитиною та приймати активну участь в її вихованні. В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого було встановлено, що дитині доцільно визначити місце проживання разом із матір`ю - [PERSON] . [PERSON] у квітні 2022 року дізналася, що її доньку було вивезено за межі України. Під час пошуку за допомогою волонтерів та соціальних мереж її було повідомлено, що орієнтовно її доньку бачили в Німеччині. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до сімейного суду у м. Ганау (Німеччина). 21.04.2022 року суд виніс рішення, яким визначено, що саме [PERSON] надається одноосібне рішення про здійснення закордонних поїздок. А ось особа, що незаконно вивезла малолітню дитину - [PERSON] має негайно передати матері дитину під загрозою штрафу у розмірі 25 тис. євро та їй заборонено вивозити малолітню дитину [PERSON] , [INFO] за межі Німеччини. Слід зазначити, що судом встановлено, що особа - [PERSON] , на час судового провадження, є цивільною дружиною [PERSON] , котрий є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом Німеччини було оголошено в розшук малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та особу яка утримувала дитину. У травні 2022 року [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , була затримана на території Польщі при намаганні перетнути кордон Польщі. В подальшому, як встановлено судом з матеріалів справи, 26.05.2022 року районний суд польського прикордонного міста виніс рішення, яким малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , була передана до опікунської ради, а вже опікунська рада передала дитину законному представнику, тобто матері в особі [PERSON] . Судом також встановлений той факт, що наразі дитина знаходиться з матір`ю - [PERSON] у Європі. Також в матеріалах справи наявне рішення Окружного суду Ганау від 16.11.2022р. у справі про опікунство над дитиною, про встановлення батьківського піклування над [PERSON] , [INFO] , в якому зафіксована розмова між сторонами у справі №521/6712/12. Також в розмові була присутня сама [PERSON] , [INFO] . Дана розмова відбувалися при процесуальному помічнику [PERSON] . Виходячи, з розмови, яка зафіксована в рішенні Окружного суду Ганау від 16.11.2022р., суд акцентує увагу на показаннях малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так, судом встановлено, що наразі дитина перебуває в безпеці, знаходячись разом з матір`ю [PERSON] в Європі, та саме дитина бажає, щоб її мати «виграла суд». Окрім цього, як вбачається з пояснень [PERSON] , [INFO] , з батьком вона спілкується постійно, мати не перешкоджає їхньому спілкуванню. Аналогічні пояснення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зафіксовані в рішенні Дільничного суду м. Ганау від 18.01.2023р. у справі про права та обов`язки батьків по відношенню до дитини (щодо батьківської опіки над [PERSON] ). Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Проаналізувавши положення ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», розд.8 Цивільного процесуального кодексу «Про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні», а також Європейської конвенції про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми 1980 року, Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року, Конвенції про стягнення аліментів за кордоном 1956 року та Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року, суд приходить до висновку, що дія судового рішення, винесеного на території іноземної держави визнається чинної на території України. Таким чином, вищезазначені факти встановлені судами Польщі та Німеччини, визнаються чинними при розгляді судом спірної справи. Судом не встановлено тієї обставина, а [PERSON] не надав належних доказів того, що поведінка чи дії матері дитини або наслідки її спілкування із донькою можуть суперечити її інтересам або впливати на неї негативно, перешкоджати її фізичному та духовному розвитку. Матеріали справи не містять доказів вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень або іншої протиправної поведінки як стосовно своєї малолітньої доньки, так і до будь-якої іншої дитини чи повнолітньої особи. Щодо інших наявних доказів у справі, суд зазначає про те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Як вже було встановлено судом, то сама малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , вирішила проживати разом зі своєю матір`ю - [PERSON] . Окрім цього, суд наголошує на тому факторі, що мати дитини не забороняє батьку спілкуватися та приймати активну участь у житті дитини. Твердження батька про те, що мати ніде не працює, не має доходу, та не може надати дитині те, що може надати він, не заслуговує на увагу. Оскільки в спірних справах, не є визначальними обставинами для вирішення спору факт того, що батько дитини за станом здоров`я і матеріальним становищем спроможний забезпечити належний рівень фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2022р. по справі №753/572/20. Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, як буде найкраще для дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] , буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а відтак заявлений первісний позов не підлягає задоволенню, тоді як зустрічний позов задоволенню підлягає. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн., суд зазначає наступне: Оскільки судом було відмовлено в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, та беручи до уваги ч. 3 ст. 181 СК України (кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина), суд відмовляє в задоволенні позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій формі у розмірі 15 000,00 грн., суд зазначає наступне: Оскільки судом було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи про Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та беручи до уваги ч. 3 ст. 181 СК України (кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина), суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що [PERSON] інших дітей або інших осіб на утриманні не має, є здоровим та працездатним чоловіком. Та згідно наявних документів у справі є Фізичною особою підприємцем, тобто має постійний але мінливий дохід. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, від 6 до 18 років, та від 18 до 23 років. Мінімальна рекомендована сума аліментів, згідно із прожитковим мінімумом, становить: для дітей віком до 6 років - 2272 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн; для дітей віком від 18 до 23 років - 2684 грн. Але про при це, судом встановлено, що [PERSON] , є Фізичною-особою підприємцем та має достатній рівень доходу для сплати аліментів на дитину, тому суд виходячи з вищевикладеного, вважає, що розмір аліментів, який може сплачувати відповідач та який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, складає 3 000, 00 грн. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Крім того, частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. [PERSON] при подачі позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю до суду сплачено судовий збір - 908,00, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial