Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

В червні 2023 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що\~зареєструвала шлюб з відповідачем 29.04.2009. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: дочок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами не склались, вони не можуть знайти спільної мови для вирішення сімейних проблем, мають різні погляди на життя, в сім`ї виникають непорозуміння. У шлюбі не збереглася взаємоповага та любов. Нічого спільного між ними, як членами подружжя не залишилося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу, на думку позивачки, безперспективне і не можливе. Неодноразові спроби налагодити відносини не дали позитивного результату. Позивачка надії на примирення не має, в зв`язку з чим вважає за недоцільне подальше збереження шлюбу.Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №111. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 25.08.2023 судове засідання відкладено через неявку учасників справи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 29.04.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №111, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2009, дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 06.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 31.03.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що подальше подружнє життя суперечить інтересам позивачки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд зазначає, що вимога позивачки вирішити питання, щодо залишення їй прізвища, набутого у шлюбі, судом не розглядається, оскільки відповідно до ст. 113 СК України, після розірвання шлюбу позивач не позбавлена права іменуватися своїм прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище, спір про це право між сторонами відсутній. Судові витрати по справі залишити за позивачкою.

Outcome: approved