Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

24 липня 2023 року позивач Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (далі - КП ЖЕО) звернулось до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 11982,22 грн. та судового збору в розмірі 2684 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1073 від 22 березня 2018 року «Про приватизацію [PERSON] житлового приміщення [ADDRESS] » було вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність із доплатою за надлишкову загальну площу, житлове приміщення [NUMBER], житловою площею 15,6 кв.м., загальною площею 26,01 кв.м., у гуртожитку [ADDRESS] . Відповідно до довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію [PERSON] з 02 лютого 2009 року по 25 червня 2019 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 01 червня 2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі [PERSON] та КП ЖЕО було укладено Договір №66 «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком». Починаючи з 01 червня 2019 року КП ЖЕО надавало співвласникам та квартиронаймачам вказаного будинку послуги з управління багатоквартирним будинком, а співвласники, згідно чинного законодавства та умов договору, зобов`язані сплачувати у відповідні строки такі послуги. В порушення чинного законодавства боржник не сплачує вартість спожитих ним житлово-комунальних послуг, в результаті чого з травня 2021 року по червень 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 11982,22 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлено відповідну ухвалу. Суд, дослідивши докази в сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1073 від 22 березня 2018 року «Про приватизацію [PERSON] житлового приміщення [ADDRESS] » було вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність із доплатою за надлишкову загальну площу, житлове приміщення [NUMBER], житловою площею 15,6 кв.м., загальною площею 26,01 кв.м., у гуртожитку [ADDRESS] /а.с. 10/. Відповідно до копії протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] визначено управителем багатоквартирного будинку [PERSON] /а.с. 9/. 01 червня 2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі [PERSON] та комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне об`єднання» було укладено Договір №66 «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» /а.с. 5-8/. Згідно довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію станом на 11 травня 2023 року. [PERSON] з 02 лютого 2009 року був зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] та 25 червня 2019 року вибув з реєстраційного обліку /а.с. 11/. Відповідно до п. 6.3 Договору кожен із співвласників та квартиронаймачів зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником та квартиронаймачем до 25-го числа поточного місяця (п.11). Пунктом 30 Договору передбачено, що він діє з 20 лютого 2019 року та укладається строком на один рік. Пункт 31 Договору передбачає, що якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. [PERSON] отримані послуги в повному обсязі не оплачував, що призвело до виникнення заборгованості з травня 2021 року і станом на 30 червня 2023 року у розмірі 11982,22 грн /а.с. 3/. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (квартирної плати) зобов`язаний їх оплачувати у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 66 ЖК України, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на правах спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію, що узгоджується також з положеннями ст.ст. 322, 382 ЦК України. Згідно п. 1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (з послідуючими змінами) та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572, обслуговування допоміжних приміщень житлових будинків і прибудинкових територій здійснюють на договірній основі з власниками житла або з уповноваженим ними органом відповідні підприємства, які повинні дотримувати вимог цих Правил. Власники квартир у багатоквартирному будинку можуть утворювати товариства (об`єднання) власників квартир для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними і вирішення інших передбачених статутом питань. Згідно з ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку, це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Частиною 1 ст. 4 Закону визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Стаття 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачає, що колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. Не виконання зобов`язань власником (наймачем) житла по сплаті квартирної плати, завдає КП ЖЕО майнових збитків та не дає змоги КП ЖЕО належним чином утримувати житловий фонд міста, що порушує права інших громадян, які старанно сплачують квартирну плату та витрати на утримання будинків та прибудинкової території у розмірі на рівні квартирної плати. Крім того, у зв`язку із заборгованістю власника житла, КП ЖЕО вимушене перерозподіляти кошти на утримання житлового фонду та об`єктів соціальної інфраструктури міста з інших виробничих ділянок підприємства, що негативно впливає на рівень обслуговування м. Южноукраїнська. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки власник квартири зобов`язаний приймати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, а позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати - судовий збір в розмірі 2684 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с. 11/.

Outcome: approved