Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ 1.1. Короткий зміст позовних вимог 30.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійними та скасування рішень Татарівської сільської ради №\~160/37/2019 від 29.01.2019 та №\~215-52/2020 від 27.02.2020, на підставі яких відповідачка [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку, площею 0, 1177 га з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052, а також скасування державної реєстрації права власності відповідачки [PERSON] на вказану земельну ділянку, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі зазначеної вище земельної ділянки та зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні Позивачкою під`їзною дорогою до належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, шляхом демонтажу встановлених нею металевих воріт. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05.06.2016 року Позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 та житлового будинку, подарованих її матір`ю. У правовстановлюючих документах на цю земельну ділянку передбачена під`їзна дорога, яка у 2019-2020 роках приватизована Відповідачкою на\~підставі зазначених\~вище оспорюваних рішень\~Татарівської сільської\~ради.\~У жовтні\~2020\~відповідачка [PERSON] \~встановила металеві\~ворота на під`їзній дорозі і зачинила їх на замок, внаслідок чого Позивачка та члени її сім`ї уже тривалий час позбавлені проїзду та проходу до свого будинку та своєї земельної ділянки, а також не мають можливості завезти дрова, заїхати власним автомобілем у гараж, привезти продукти харчування тощо. Вважає, що органом місцевого самоврядування було порушено вимоги законодавства під час передачі у власність Відповідачці земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052, до якої включено під`їзну дорогу\~до її житлового будинку, чим позбавлено права проїзду та проходу до її житла та власності. 15.03.2021 року відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, у якій просила скасувати Державний акт серії ЯМ №746080 від 26.12.2012 року, виданий на ім`я матері позивачки [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, площею 0,1 га, розташовану у селі Татарові, що на даний час належить Позивачці та скасувати державну реєстрацію права власності позивачки [PERSON] на цю земельну ділянку. Зустрічна позовна заява мотивована тим,\~щопозивачка [PERSON] та її мати [PERSON] в незаконний спосіб, з порушенням встановленої процедури, домалювали під`їзну дорогу, яка проходить через її земельну ділянку, оскільки у первісному Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №046836 від 14.03.1996, не передбачено будь-якого під`їзду до Позивачки із земельної ділянки, яка перебуває у власності Відповідачки. Однак, уже у Технічній документації, яка була розроблена матір`ю позивачки [PERSON] для поділу земельної ділянки, у спірному Державному акті та на кадастровому плані з`явився під`їзд, який перетинає подвір`я її земельної ділянки. Однак ні вона, ні її батько, не погоджували такі зміни. 1.2. Процесуальний рух справи Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2021 відкрито провадження у справі і призначено до підготовчого судового розгляду. 19.02.2021 від представника позивачки надійшла заява про уточнення позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою, а саме шляхом знесення облаштованої огорожі та відновлення під`їздної дороги до земельної ділянки площею 0, 10 га з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, що знаходиться у [ADDRESS] (т.1, а. с. 183-184). 15.03.2021\~року відповідачка\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зустрічною позовною\~заявою про\~скасування державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку та\~скасування державної\~реєстрації права\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером \~2611091201:13:010:0029,\~розташованої у\~селі Татарові,\~та належної\~на праві\~власності позивачці\~ [PERSON] \~(т.1,\~а.\~с.\~220-224).\~ 18 березня 2021 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області залучено правонаступника Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.1, а. с. 253). 19 квітня 2021 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області витребувано з Яремчанського відділу Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області копію проекту із землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки, площею 0, 1177 га з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 прийнято до свого провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т.2, а. с. 35). 09 серпня 2021 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано явку відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області обов`язковими (т.2, а. с. 183). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 замінено неналежного відповідача виконком Яремчанської міської ради на належного - Яремчанську міську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.2, 184-185). 06 вересня 2021 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області витребувано з Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області оригінал Генерального плану с. Татарів, в тому числі той, який був чинний станом на 1971 рік та станом на 1996 рік (т.2, а. с. 209-210). 20 вересня 2021 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області справу призначено справи до судового розгляду по суті (т.2, а. с. 244). 05 травня 2022 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області витребувано у старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області Юрнюка В.В. висновок судово-земельно-технічної експертизи в кримінальному провадженні №12021090110000012 від 15.01.2021 року, порушеному за заявою [PERSON] (т.3, а. с. 125-126). 17 січня 2023 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт\~на земельну\~ділянку,\~кадастровий номер:\~2611091201:13:014:0052,\~площею 0,\~1177\~га, яка на праві власності зареєстрована за [PERSON] (т.4, а. с. 33-36). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2023 ухвалою застосовано до\~відповідача у\~справі -\~Ворохтянської селищної\~ради Надвірнянського\~району Івано-Франківської\~області,\~у зв`язку\~з невиконанням процесуальних обов`язків щодо явки до Суду -\~захід процесуального\~примусу в\~виді штрафу\~у розмірі\~2000\~гривень (дві\~тисячі)\~гривень 00\~копійок. 14.03.2023 року судом проведено процесуальну дію з огляду під`їзної дороги до земельної ділянки позивачки, яка проходить через земельну ділянку відповідачки за місцем її знаходження (т.4, а. с. 143-145). 15 травня 2023 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області витребувано від старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області копію висновку судової експертизи із землеустрою в кримінальному провадженні №12021090110000012 від 15.01.2021 (т.4, а. с. 163). 05 жовтня 2023 завершено розгляд справи. 2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2.1. Позиція Сторони позивача Позивачка зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 та розташовані на ній житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Цей житловий будинок зі спорудами та земельну ділянку подарувала їй мати 05.06.2016 року. До цієї земельної ділянки проходила під`їзна дорога, якою вона та її сім`я ввесь час користувалися. Цю дорогу вона пам`ятає ще з дитинства. Крім того, у документах, які посвідчували право власності її матері на ці об`єкти нерухомості, а саме у Державному акті, технічній документації із землеустрою щодо складання документів по розподілі державного акта, викопіювання з Генерального плану с. Татарів від 06.11.2012 року вбачається, що до належної їй на даний час земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 проходить під`їздна дорога, яка позначена літерами Б-В. Вказаний проїзд проходив зі сторонни сусіднього землекористувача [PERSON] , батька відповідачки. Наявність проїзду до цієї земельної діялянки видно неозброєним оком на місцевості, що підтверджується долученими до матеріалів справи фотографіями. Ця дорога існувала там з давніх часів орієнтовно з 1971 року. У 2012 році рішенням Татарівської сільської ради від 13.02.2014 №\~100/23/2014 сусідньому землекористувачу [PERSON] , батьку відповідачки, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1063 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вподальшому, рішенням Татарівської сільської ради від 13.02.2014 №\~100/23/2014 батьку відповідачки було надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки вже площею 0, 1177 га. Тобто, в площу земельної ділянки вже було включено під`їзну дорогу до її земельної ділянки. Проте, ні їй, ні її матері [PERSON] про це нічого відомо не було, оскільки з її матір`ю ніхто не погоджував ніяких меж. В ході виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки без відома її матері [PERSON] , яка тоді ще була власником сусідньої земельної ділянки, площею 0, 10 га, члени земельної комісії Татарівської сільської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали та підписали акт узгодження меж земельної ділянки [PERSON] , зазначивши в ньому неправдиву інформацію щодо меж земельної ділянки [PERSON] . Внаслідок цього під`їзна дорога до земельної ділянки [PERSON] , яка відображена у її документах про право власності на земельну ділянку, була включена до площі земельної ділянки [PERSON] , що підтверджується актом узгодження меж земельної ділянки від 02.06.2014 року. 23.06.2014 року депутатом Татарівської сільської ради Борисевичем В.М. було складено ще один акт про те, що межа земельної ділянки [PERSON] від А до Г згідно земельно-кадастрового плану не змінювалася і такий акт було затверджено рішенням Татарівської сільської ради від 24.06.2014 року №\~105/25/2014. Однак [PERSON] не закінчив приватизацію вказаної земельної ділянки і у 2019 році помер. Спадкоємцем стала його дочка відповідачка [PERSON] 29.01.2019 року рішенням Татарівської сільської ради №\~160/37/2-19 відповідачці [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При цьому в площу земельної ділянки [PERSON] знову ж таки було включено під`їзну дорогу до її житлового будинку та земельної ділянки. У кадастровому плані земельної ділянки площею 0, 1177 га за 2019 рік вбачається, що по межі від Г до А, де сусіднім землевласником фактично є вона з 05.06.2016 року, вказано невідому їй особу, а під`їзну дорогу до її земельної ділянки взагалі не відображено. Натомість, дорогу зазначено по межі від В до Г, де вона ніколи не проходила, де її на місці не існує, а проходить земельна ділянка сусіднього землевласника [PERSON] . Незважаючи на те, що з 05.06.2016 року власником сусідньої земельної ділянки є позивачка, в 2019-2020 роках, коли відповідачка приватизовувала земельну ділянку площею, 0, 1777 га по [ADDRESS] , вона не зверталася до неї з приводу підписання акта встановлення і узгодження меж земельної ділянки. Рішенням Татарівської сільської ради від 27.02.2020 року №\~215-52/2020 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177 га з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052 до якої включено під`їзну дорогу до її земельної ділянки та передано цю земельну ділянку у власність. Зазначає, що передаючи у 2020 році земельну ділянку [PERSON] у власність, відповідач Ворохтянська селищна рада повністю проігнорувала те, що до її земельної ділянки проходить дорога, і це було визначено ще у правовстановлюючих документах 2012 року. Також Ворохтянська селищна рада не взяла до уваги, що спочатку [PERSON] , батьку відповідачки, рішенням Татарівської сільської ради було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1063 га, що повністю узгоджувалося з Державним актом на право власності на її земельну ділянку, адже межа земельної ділянки такою площею в липні 2012 року проходила по межі під`їзної дороги до її земельної ділянки, що було відображено в документах. На той час така під`їзна дорога до її земельної ділянки не була включена до земельної ділянки батька відповідачки [PERSON] , площею 0, 1063 га. Однак, не дивлячись на наявність у [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0, 10 га, який видано ще 26.12.2012 року, та наявність під`їзної дороги до цієї земельної ділянки, Татарівська сільська рада прийняла незаконне рішення від 13.02.2014 №\~100/23/2014, яким [PERSON] надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вже площею 0, 1177 га і включила до площі цієї земельної ділянки під`їзну дорогу до її земельної ділянки. Зазначає, що без відома її матері в ході виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177 га [PERSON] , члени земельної комісії Татарівської сільської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали та підписали акт узгодження меж земельної ділянки [PERSON] , зазначивши в ньому неправдиву інформацію щодо меж земельної ділянки [PERSON] , а депутатом Татарівської сільської ради Борисевичем В.М. складено ще один акт про те, що межа земельної ділянки [PERSON] від А до Г не змінювалася, який затверджений рішенням Татарівської сільської ради від 24.06.2014 року №\~105/25/2014, внаслідок чого під`їзна дорога до земельної ділянки її матері була включена до площі земельної ділянки [PERSON] , яка в подальшому була передана у приватну власність, на підставі оспорюваних рішень, Татарівською сільською радою його дочці відповідачці [PERSON] . Відтак, при прийнятті Татарівською сільською радою оскаржуваних рішень та передачі відповідачці у власність земельної ділянки площею 0, 1177 га, було порушено вимоги законодавства. В подальшому, 17.10.2020 року відповідачка [PERSON] на під`їзній дорозі до її житлового будинку встановила металеві ворота та закрила на замок. Внаслідок цього позивачка повністю позбавлена проходу та проїзду до належної їй земельної ділянки. Позивачка зазначає, що у неї на утриманні троє дітей. З 17.10.2020 року непоодинокими є випадки, коли відповідачка [PERSON] закриває ворота, не впускає її додому, вони з чоловіком змушені винаймати житло, щоб не проводити ніч на вулиці, витрачати на це значні кошти, а неповнолітні діти залишалися вдома самі. Також непоодинокими є випадки, коли через те, що [PERSON] закривала ворота, її діти, повертаючись зі школи, були змушені перелазити через паркан, щоб потрапити додому. Оскільки до будинку не має заїзду, вони з чоловіком змушені залишати автомобіль на дорозі і перелазити через огорожу, щоб потрапити додому. Також, позивачка позбавлена можливості завезти дрова для опалення будинку в зимовий період, доставити до будинку продукти харчування, поставити належний їй автомобіль в гараж. З приводу таких дій вона зверталася до органів поліції та Татарівської сільської ради, телефонувала у всі можливі органи державної влади. Але, оскільки, відповідачка приватизувала під`їзну дорогу разом із своєю земельною ділянкою, то поки не будуть скасовані правоустановлюючі документи останньої, органи державної влади нічого не можуть вдіяти. Вважає, що Татарівська сільська рада зайняла позицію відповідачки, оскільки раніше посприяла їй у приватизації під`їзної дороги, погодивши межі земельної ділянки, в яку була включена ця дорога, що простежується у рішеннях цього органу місцевого самоврядування. Так, рішенням Татарівської сільської ради від 16.09.2015 року №\~40 доручено виконкому ради розробити проект детального плану території на земельну ділянку площею 0, 1177 га по [ADDRESS] [PERSON] такий детальний план був розроблений з порушенням земельного законодавства. Зокрема, незважаючи на те, що її мати була власником земельної ділянки площею 0, 10 га ще з 1996 року і проїзд до її земельної ділянки проходив зі сторонни [PERSON] по межі, яка в її кадастровому плані позначена літерами Б-В, в детальному плані земельної ділянки [PERSON] проїзд до земельної ділянки [PERSON] без її відома і погодження був безпідставно зміщений. Але зміщений не на край земельної ділянки [PERSON] , а поза її межі на сусідню земельну ділянку, яка вже тоді перебувала в приватній власності іншої особи і власником якої в даний час є [PERSON] .. Таке зміщення проїзду до належної їй земельної ділянки пов`язане з тим, що [PERSON] та [PERSON] здійснити самочинну реконструкцію з добудовою власного існуючого житлового будинку, внаслідок чого суттєво збільшилася його житлова площа і він суттєво змістився в бік її існуючого проїзду. Обставини самочинного будівництва [PERSON] та [PERSON] житлового будинку підтверджується листами Інспекції ДАБІ в Івано-Франківській області від 27.01.2012 року, Держархбудінспекції України від 19.07.2016 року, від 30.03.2018 року, від 04.12.2018 року, від 06.12.2018 року. Проте, на місцевості такої дороги не існує. На цьому місці знаходиться земельна ділянка сусіднього землевласника [PERSON] і проходить огорожа, жодного проїзду не має. Відтак, позивачка вказує, що не має ні проходу, ні проїзду до належного їй будинку та земельної ділянки. А тому вважає, що приватизація відповідачкою своєї земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052, площею 0, 1177 га була здійснена з порушенням законодавства, що призвело до приватизації під`їзної дороги до її житлового будинку та земельної ділянки. У зв`язку з цим, просить визнати незаконним та скасувати рішення Татарівської сільської ради №\~160/37/2019 від 29.01.2019 та №\~215-52/2020 від 27.02.2020, на підставі яких відповідачка [PERSON] зареєструвала право власності на вказану вище земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію права власності останньої на земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі зазначеної вище земельної ділянки. Крім того, у первісних позовних вимогах позивачка просила також зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у користуванні під`їзною дорогою до належної їй земельної ділянки та будинку, шляхом демонтажу встановлених металевих воріт. 19.02.2021 Позивачка у цій частині уточнила позовні вимоги та просить зобов`язати відповідачів Татарівську сільську раду та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні нею під`їзною дорогою до належних їй земельної ділянки та житлового будинку, шляхом знесення облаштованої огорожі та відновлення під`їзної дороги. Щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] категорично заперечила. Зазначає, що до 2018 року у користуванні батька Відповідачки перебувала меншої площі земельна ділянка (0, 1063 га). І тоді під`їзна дорога проходила по межі цієї земельної ділянки. В подальшому він збільшив площу земельної ділянки за рахунок землі, яка була розташована навпроти, через дорогу, тому і виглядало зі сторони, що дорога проходить через подвір`я батька Відповідачки. Стверджує, що згідно виписок з Погосподарських книг по с. Татарів за період з 1974-2017 роки по господарству її матері [PERSON] обліковувалися земельні ділянки загальною площею 0.38 га, з яких 0,10 га - призначалося для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а 0,28 га для ведення особистого селянського господарства. 14.03.1996 року Татарівською сільською радою було видано Державний акт серії ІІ-ІФ №046836 на право власності на цю земельну ділянку, площею 0, 38 га, на ім`я її матері [PERSON] . Вказаний Державний акт посвідчував право власності на дві земельні ділянки з різними цільовими призначеннями, що відповідало вимогам законодавства, зокрема, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №28 від 15.04.1993 року, зареєстрованої в МОУ 23.04.1993 року за №31, відповідно до якої власникам землі або землекористувачам, яким передано (надано) декілька через смужних земельних ділянок, розташованих на території Ради народних депутатів, видається один державний акт з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) земельних ділянок. Відтак, земельна ділянка площею 0,38 га, ніколи не являла собою один масив; завжди існувало дві земельні ділянки: площею 0,10 га та площею 0,28 га, які знаходилися в с.\~Татарів за різними адресами на різних вулицях. Земельна ділянка площею 0,10 г завжди знаходилася в [ADDRESS] , її конфігурація з 1996 року не змінювалася. Твердження сторони відповідача про відсутність документація із землеустрою по складанні державного акта на право власності на землю [PERSON] серії |ІІІ-ІФ №\~046836, є безпідставним, адже жодна документація до державних актів, які в період з 01.01.1995 року по 31.12.1996 року видавалися Татарівською сільською радою жителям с. Татарів, до архіву відділу не передавалася. Оскільки її матері [PERSON] було видано Державний акт відповідно до вимог діючого на той час законодавства, а саме один Державний акт на кілька черезсмужних земельних ділянок, розташованих на території однієї ради з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) земельних ділянок, тому виготовлення [PERSON] у 2012 році двох окремих державних актів на дві окремі земельні ділянки за законодавством, яке діяло станом на 2012 рік не є зміною цільового призначення землі чи зміною конфігурації земельних ділянок. З цих підстав просила відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. 2.2. Позиція відповідача [PERSON] . У судовому засіданні Сторона відповідачів заперечила відносно задоволення первісного позову, мотивуючи тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №046836 від 14.03.1996, виданого на ім`я [PERSON] (матері позивачки), який був основою для формування та поділу земельних ділянок, не передбачено будь-якого під`їзду через її земельну ділянку до земельної ділянки Позивачки. 28.09.2012 мати позивачки [PERSON] прийняла рішення про розподіл своєї земельної ділянки на окремі дві: площами 0,1000 га та 0,2800 га. Відповідно до технічної документації, яка була розроблена [PERSON] для поділу цієї земельної ділянки, на кадастровому плані з`явився під`їзд, який перетинає подвір`я земельної ділянки Відповідачки. Було змінено як конфігурацію так і цільове призначення земельної ділянки, що прямо заборонено нормами законодавства, які регулюють поділ земельних ділянок. Стверджує, що жодних законних підстав вважати, що у [PERSON] існує під`їзна дорога через її земельну ділянку не має. Наголошує, що згідно Генерального плану села, дорога зазначена тільки до її земельної ділянки і не проходить через неї. Відносно незаконності рішень Татарівської сільської ради та незаконності передачі їй у власність земельної ділянки пояснила, що спочатку на підставі рішення Татарівської сільської ради від 13.02.2014 її батьку [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1177 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Актом узгодження меж земельної ділянки від 02.06.2014 встановлено, що межа земельної ділянки її батька [PERSON] , площею 0,1177 га, проходить по паркану між земельною ділянкою [PERSON] (власником якої на даний час є її дочка позивачка [PERSON] ), та що з боку [PERSON] самовільного захоплення не виявлено. Тобто було встановлено що порушень по межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не виявлено і земельна комісія погодила її батьку проект відведення земельної ділянки без підпису суміжника [PERSON] , так, як вона відмовлялась від підпису. Крім того на замовлення Татарівської сільської ради за заявою її батька [PERSON] було розроблено Детальний план території по [ADDRESS] . Згідно Плану існуючого використання території та опорного плату під`їздна дорога підходить до земельної ділянки [PERSON] і в подальшому проходить по межі його земельної ділянки до земельної ділянки [PERSON] . Однак, батько не встиг завершити оформлення документів на відведення йому земельної ділянки через хворобу, а [INFO] - помер. Після смерті батька вона успадкувала його майно. Рішенням Татарівської сільської ради від 29.01.2019 їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1177 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , а рішенням від 22.10.2019 №\~203-47/2019 затверджено Акт узгодження та встановлення межі земельної ділянки та встановлено, що межа даної земельної ділянки згідно земельно-кадастрового плану не мінялась по межі з [PERSON] від Г до А.. Вказане рішення не було оскаржене [PERSON] , і стало підставою для виготовлення та затвердження Проекту землеустрою. Рішенням Татарівської сільської ради від 27.02.2020 затверджено проект землеустрою межі земельної ділянки площею 0, 1177 га, кадастровий номер 2611091201:13:014:0052 по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і передано їй земельну ділянку у приватну власність. Отже, нею згідно норм чинного законодавства здійснено процедуру відведення земельної ділянки та на законних підставах отримано у власність земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 643452020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 091201:13:014:0052. Також, Відповідачка [PERSON] зазначає, що наявність чи відсутність на її земельній ділянці будь яких будівель чи споруд не має жодного значення щодо предмету доказування у цій справі, так, як такі будівлі не перешкоджають [PERSON] . Крім того, Технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами та Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності повністю спростовують твердження Позивача, щодо незаконності зведення та реконструкції житлового будинку. Натомість саме позивачка [PERSON] на межі їхніх земельних ділянок побудувала будівлю, незаконність якої підтверджується письмовими доказами а саме листами ПАТ «Прикарпаттяобленерго». Стверджує, що Рішенням Татарівської сільської ради затверджено Акт обстеження під`їзду до домогосподарства [PERSON] по [ADDRESS] від 19.10.2020, у якому комісією було встановлено, що по межі її земельної ділянки є повноцінний проїзд до приватної земельної ділянки позивачки [PERSON] . Також комісія рекомендувала [PERSON] у місячний термін демонтувати самовільно споруджену споруду, яка на її приватній ділянці та перешкоджає під`їзду до її домогосподарства. Вважає, що у незаконний спосіб з порушенням процедури позивачка [PERSON] та її мати [PERSON] домалювали під`їзну дорогу, яка проходить через її земельну ділянку, при цьому маючи повноцінний заїзд до своєї ділянки. Відповідачка звертає увагу, що у випадку задоволення позовних вимог [PERSON] , її буде незаконно позбавлено права власності не лише на частину земельної ділянки орієнтовною площею 0,0138 га (так званий проїзд), а і на ту частину земельної ділянки, яка знаходиться за так званою дорогою (проїздом), оскільки остання розділяє одну земельну ділянку на дві частини, які не підлягають об`єднанню за єдиним кадастровим номером. Також, представник відповідачки [PERSON] вважає, що позивачкою [PERSON] визначено неправильний спосіб захисту порушених прав, оскільки захистом порушених прав мав би бути позов про право користування чужим майном (сервітут) щодо земельної ділянки відповідачки [PERSON] , так як позивачка хоче користуватися частиною земельної ділянки [PERSON] для забезпечення проїзду до належної їй земельної ділянки, тобто для задоволення особистих потреб. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просила визнати недійсним державний акт серії ЯМ №746080 від 26.12.2012 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, виданий на ім`я [PERSON] (матері позивачки) та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , оскільки такий виданий з грубим порушенням норм чинного законодавства. Стверджує, що у первісному Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №046836 від 14.03.1996 на ім`я [PERSON] не було передбачено будь-якого під`їзду через її земельну ділянку до земельної ділянки Позивачки. Однак, уже у спірному Державному акті, який виданий внаслідок розподілу земельних ділянок, такий під`їзд відображений. Однак, ні її, ні її батька не було повідомлено про такі зміни, а також погодження меж з ними не відбувалося. При поділі земельної ділянки [PERSON] на дві окремі, вона без відповідного погодження змінила конфігурацію однієї земельної ділянки та зазначила у технічній документації під`їзну дорогу, яка проходить через її земельну ділянку. Хоча винесення в натурі (на місцевості) меж сформованої земельної ділянки до державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для формування. Відтак, просить скасувати Державний акт серії ЯМ №746080 від 26.12.2012 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:00 площею 0,1 га, яка зараз належить Позивачці [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. 2.3. Позиція відповідача Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Представник Ворохтянської селищної ради вважає, що позов є безпідставним, надуманим, та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Татарівської сільської ради від 13.02.2014 [PERSON] , батьку [PERSON] , було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1177 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Суміжник [PERSON] , мати позивачки, відмовилася від підпису межі земельної ділянки через неприязні стосунки з [PERSON] . Разом з тим, при виході на місце Комісією селищної ради самовільного захоплення з боку [PERSON] не було виявлено. Земельний кадастровий план відповідає на місцевості. Відповідно, Комісія вважала за можливе погодження батьку відповідачки [PERSON] виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,1177 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Ворохтянська селищна рада також звертає увагу, що Актом узгодження меж земельної ділянки від 02.06.2014 було встановлено, що межа земельної ділянки [PERSON] , площею 0,1177 га, проходить по паркану між земельною ділянкою [PERSON] (власником якої на даний час є позивачка [PERSON] ). Даний Акт узгодження меж земельної ділянки від 02.06.2014 був затверджений Рішенням Татарівської сільської ради 24.06.2014. Тобто було встановлено, що порушень по межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не виявлено і земельна комісія погодила [PERSON] проект відведення земельної ділянки без підпису суміжника [PERSON] , так, як вона відмовлялась від підпису. Крім того, на замовлення Татарівської сільської ради за заявою [PERSON] було розроблено Детальний план території на [ADDRESS] . Згідно Плану існуючого використання території під`їзна дорога підходить до земельної ділянки [PERSON] і в подальшому проходить по межі земельної ділянки [PERSON] до земельної ділянки [PERSON] . Батько відповідачки [PERSON] [INFO] помер, відповідно відповідачка [PERSON] успадкувала після його смерті житловий будинок. У встановленому законом порядку [PERSON] , звернулася до Татарівської сільської ради з проханням передати їй у власність земельну ділянку, розміщену під житловим будинком, і приватизацію якої не завершив її батько. Рішенням Татарівської сільської ради від 22.10.2019 затверджено Акт узгодження та встановлення межі земельної ділянки площею 0,1177 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] [PERSON] та встановлено, що межа даної земельної ділянки згідно земельно-кадастрового плану не мінялась по межі з позивачкою [PERSON] від Г до А. Крім того, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] був погоджений ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Відділом містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Яремчанської міської ради. Відтак, рішенням Татарівської сільської ради від 27.02.2020 було затверджено проект землеустрою земельної ділянки площею 0,1177 га [PERSON] і передано дану земельну ділянку їй у приватну власність. Відповідач вважає, що оскільки жодних зауважень до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] з боку уповноважених органів не було, то, надаючи у власність [PERSON] земельну ділянку, Татарівська сільська рада, діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. [PERSON] на законних підставах отримала у власність земельну ділянку, а тому оспорювані рішення Татарівської сільської ради від 29.01.2019 року №160- 37/2018 та від 27.02.2020 року №215-52/2020 є законними. Щодо нового облаштованого проїзду, зазначила, що після смерті батька, [PERSON] вказала під`їзд у Державному акті по краю своєї земельної ділянки, остання надала достатньо місця для нового під`їзду. [PERSON] спочатку погодилася на таке, а тепер не згідна. Крім того є документи щодо знесення господарської споруди (гаражу) [PERSON] , який перешкоджає заїзду до її земельної ділянки. І це було б найкраще вирішення проблеми. Ворохтянська селищна рада готова виділити щебінь для облаштування нового під`їзду. Нова під`їзна дорога не внесена до Генерального плану села, оскільки зміни до Генплану робляться раз на п`ять років і для того потрібно громадські слухання і кошти, яких немає. На запитання представника позивачки, відповіла, що не має підстав зобов`язувати [PERSON] знести добудову свого будинку, оскільки остання уже сплатила штраф за самочинне будівництво, і вже має всі документи. Щодо зустрічного позову [PERSON] про скасування Державного акту серії ЯМ №746080 від 26.12.2012, виданого [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:00 площею 0,1 га, яка зараз належить позивачці [PERSON] , та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на цю земельну ділянку, Ворохтянська селищна рада своєї позиції не висловила. 2.4. Позиція відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області ГУ Держгеокадастру у відзиві на первісний позов зазначило, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, за наявності таких прав, обтяжень. Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Проте, законодавством, котре регулює земельні правовідносини, встановлений порядок скасування реєстрації земельних ділянок, однак механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки програмному забезпеченню «Національна кадастрова система» (далі - НКС), в якій вносяться відомості до Державного земельного кадастру, відсутній необхідний функціонал (розробниками не забезпечено в НКС всі необхідні функції). Таким чином, функціональна можливість програми, якою користується Державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві, зокрема за рішенням суду в інших випадках ніж передбачено в абзацах третьому і четвертому частини десятої статті 24 Закону України «Про ДЗК». Також ГУ Держгеокадастру зазначило, що не є належними відповідачами у цій справі, оскільки позивачем не доведено у який спосіб ним було порушено її права. У зв`язку з цим, у задоволенні позову [PERSON] в частині заявлених позовних вимог до Головного управління про скасування державної реєстрації земельної ділянки просять відмовити.\~ 2.4. Позиція відповідача Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Відповідач Яремчанська міська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області своєї позиції відносно позовних вимог за первісним та зустрічним позовами не подавало. 3. ПОКАЗИ СВІДКІВ У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є депутатом Ворохтянської селищної ради та членом земельної комісії, склад якої затверджується рішенням селищної ради. До компетенції цієї комісії, відноситься, зокрема, і вивчення та вирішення земельних конфліктів, які виникають між мешканцями громади. Однією із перших справ, яку розглядала комісія, це була скарга [PERSON] про те, що їй перекрито проїзд до будинку сусідкою [PERSON] . З метою з`ясування чи дійсно заблокований заїзд до [PERSON] , земельна комісія усім складом виїхала на місце події. Обидві сторони, на місці виїзду комісії, надали документи. З поданих документів сторін, генплану села Татарова та викопіювання було встановлено, що справді дорога одна єдина до житла [PERSON] , і на час виїзду комісії вона перекрита воротами, які встановила [PERSON] .. Мати [PERSON] пояснювала, що є ще одна дорога, в об`їзд їхньої земельної ділянки. Для створення цієї об`їзної дороги, вони викупили частину земельної ділянки у сусіднього землевласника [PERSON] . Однак, зателефонувавши [PERSON] , вказана інформація не підтвердилася, останній заперечив продаж своєї земельної ділянки. Відтак, за результатами виїзду комісією встановлено, що проїзд до житлового будинку та до земельної ділянки [PERSON] перекрито суміжником [PERSON] воротами, внаслідок чого відсутній заїзд до земельної ділянки та житлового будинку [PERSON] , про що складено відповідний акт. Також свідок додав, що навіть по старих фотографіях видно чітко, що там завжди була дорога і іншого альтернативного під`їзду до земельної ділянки [PERSON] не має. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є далеким родичем позивачки (дядьком її чоловіка) та сусідом [PERSON] , перебуває зі сторонами у нейтральних відносинах та проживає з ними на одній вулиці. Показав, що у 70-тих роках сільська рада виділила батькам сторін земельні ділянки по одну сторону дороги, а навпроти жили інші люди. З того часу там завжди проходила дорога, спорів ніколи не було. До будинку позивачки їздили машини попри будинок [PERSON] , а зараз все перекрито воротами, які встановила [PERSON] , і під`їзду немає. Дрова везе [PERSON] з іншої сторони по сусідському полі, автомобіль залишають на дорозі. Наголосив, що цією дорогою користувалися ще з 70- х років, існувала завжди тільки ця дорога, альтернативних доріг не має. Свідок [PERSON] , яка є колишньою сусідкою Сторін та перебуває з ними у нейтральних відносинах, показала, що народилася та проживала до одруження на одній вулиці із [PERSON] та [PERSON] . До будинку [PERSON] завжди пролягала дорога через подвір`я [PERSON] , іншої дороги не було. Не пам`ятає конфліктів між сусідами з приводу дороги. Дорога проходила посередині між будинком та сараями [PERSON] . До [PERSON] неможливо було потрапити, не проїхавши/пройшовши попри будинок та сараї [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що обіймає посаду керуючого справами Ворохтянської селищної ради. У зв`язку зі зверненням однієї зі сторін, бо їх не влаштовував стан дороги, у складі Комісії виїздив на місце для з`ясування питання. На час виїзду Комісією у березні 2021 року не було зафіксовано перешкод з боку [PERSON] у користуванні дорогою [PERSON] , оскільки наявна під`їздна дорога проходила біля присадибної ділянки [PERSON] . Розміри цього проїзду та чи її ширина дозволяла проїжджати автомобілю не може сказати, оскільки Комісія із собою не брала геоприлади. Де проходила раніше дорога, що вела до будинку та ділянки [PERSON] не знає. За результатами обстеження Комісією було складено відповідний акт. Свідок [PERSON] суду показала, що обіймає посаду начальника відділу архітектури будівництва житлово-комунального господарства та земельних відносин Ворохтянської селищної ради. Про обставини справи їй відомо в силу виконання своїх службових обов`язків. Вона також виїздила у складі Комісії у березні 2021 року для обстеження під`їзної дороги по [ADDRESS] . Їй відомо, що між сторонами триває конфлікт через те, що проїзд пролягав до [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] . Проблема в тому, що дорога проходила дуже близько біля будинку [PERSON] . Тому нею було виявлено бажання перенести проїзд в кінець її земельної ділянки для безпеки сім`ї. У 2021 році [PERSON] звернулася у селищну раду та повідомила, що дорогу перенесла в інше місце, та облаштувала її за свій рахунок. Просила селищну раду виїхати на місце та зафіксувати факт наявності нової під`їзної дороги до будинку [PERSON] . На підставі резолюції голови була створена комісія з числа працівників селищної ради. За результатами виїзду, Комісією так і було зафіксовано, що дорога перенесена в край земельної ділянки [PERSON] . Зазначила, що згідно з двома Генпланами села дорога до [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] ні одним ні другим планом не передбачена. Не пригадує чи вивчалися правовстановлюючі документи сторін на земельні ділянки. [PERSON] хотіла лише зафіксувати факт наявності проїзної дороги до [PERSON] , що вона нічого не перекрила, і що [PERSON] має доступ до свого будинку, а проходження дороги у новому місці є безпечніше для самої [PERSON] та її сім`ї. Дорога завершується на межі земельної ділянки [PERSON] , де знаходиться гараж останньої. Комісія не з`ясовувала у [PERSON] чи вона надає згоду на перенесення дороги, а тільки засвідчила факт перенесення та наявності дороги. Під час виїзду Комісії були присутні обидві сторони. Розміри дороги вимірювали рулеткою між двома парканами сусідів. Дорога проходить за межами огорожі [PERSON] . Комісія не перевіряла чи дорога проходить по земельній ділянці [PERSON] чи іншої особи. На запитання головуючої відповіла, що нової дороги у Генеральному плані села немає, інформація про неї ще не вносилася до Генерального плану, питання про її визначення більше не обговорювалося. Відносно загального порядку визначення місця розташування дороги у селі та селищах, зазначила, що дорогу створюють за домовленістю сторін або накладенням сервітуту. Також, при виділенні земельної ділянки особі, завжди виділяється під`їзд до неї. Свідок [PERSON] суду показав, що є старостою села Татарів і в силу виконання своїх обов`язків знає [PERSON] і [PERSON] . З обома сторонами відносини нейтральні. Йому відомо, що між сторонами триває конфлікт відносно дороги. У зв`язку з чим були неодноразові виїзди Комісії. У березні 2021 року він у складі Комісії виходив на місце для встановлення наявності під`їзної дороги до будинку [PERSON] . Як йому відомо, раніше [PERSON] їздила через подвір`я [PERSON] . Однак, у тому місці дорога не передбачена Генеральним планом села. Тому [PERSON] надала частину своєї земельної ділянки на дорогу, тим самим, зменшивши свою ділянку. Комісія при виїзді зафіксувала факт наявності нової дороги, перешкод не було виявлено, що відображено у акті. Уточнив, що Комісія розглядала питання тільки щодо нової дороги. Дорогу, якою [PERSON] раніше користувалася, Комісія не обстежувала. Проектна документація нової дороги ще не розроблялася, відомості про неї до Генерального плану села не внесено, оскільки такі відомості можна вносити тільки один раз на п`ять років. Проте, нова дорога є продовженням основної дороги. [PERSON] не хоче нею їздити. На межі земельної ділянки останньої збудований гараж, який є перешкодою для заїзду. Проте, останній збудований під лініями електропередач, тому його треба знести. Питання реконструкції житлового будинку [PERSON] , не вивчав, коли здійснювалася така реконструкція йому невідомо. Свідок [PERSON] суду показав, що є головою Ворохтянської об`єднаної територіальної громади. Неодноразово виїздив у складі комісій на огляд під`їзної дороги до будинку [PERSON] на підставі звернень її та звернень [PERSON] . Зазначив, що по Генплану села не передбачено дороги до [PERSON] . Тривалий час [PERSON] на добросусідських відносинах користувалася дорогою через подвір`я [PERSON] . Ту дорогу він пам`ятає ще з дитинства. Конфлікт між сторонами виник через те, що [PERSON] загородила свою ділянку, і [PERSON] уже не може проходити до свого будинку через земельну ділянку останньої. Він у складі комісії виїздив на місце з метою встановити наявність чи відсутність можливого потенційного заїзду до земельної ділянки [PERSON] та зафіксувати ширину цього заїзду. За результатами обстеження було встановлено, що [PERSON] відступила частину своєї земельної ділянки. На цій території, де зараз пролягає альтернативний заїзд, раніше стояли сараї, які у 2013-2014 роках були знесені. Ця ділянка колись належала сусідці. Будинок [PERSON] раніше стояв дальше від колишнього заїзду, але в результаті розбудови змінив свої межі і став ближче на 4 м до під`їзду, що і зумовило, як пояснювала [PERSON] , перенести дорогу у кінець її земельної ділянки. Наразі повноцінному заїзду до земельної ділянки [PERSON] перешкоджає її ж гараж. Комісія своїм актом зобов`язала її знести гараж, оскільки останній побудований під лініями електропередач. Документи [PERSON] та [PERSON] щодо їхніх земельних ділянок та під`їзної дороги не вивчав. Цими питаннями займається земельна комісія. Крім земельної комісії, вирішенням такого роду питань можуть займатися інші працівники селищної ради відповідно до своїх повноважень. Саме тому, у огляді під`їзної дороги до земельної ділянки [PERSON] брала участь не тільки земельна комісія, а й комісії у складі яких були працівники сільської ради, які не є членами земельної комісії. Також зазначив, що селищна рада готова облаштувати новостворений під`їзд, засипати його щебенем. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою обох сторін. Відносини з обома нейтральні. Показала, що до земельної ділянки [PERSON] завжди йшла дорога, яку на сьогодні приватизувала [PERSON] . Пояснила, що через дорогу від будинку [PERSON] знаходиться земельна ділянка, яка раніше належала їй, однак, батьки [PERSON] самовільно забрали у неї цю землю та побудували сараї. Відтак, зі сторони все виглядало так, що дорога до [PERSON] проходить через подвір`я [PERSON] , адже по одну сторону знаходилася хата, навпроти сараї, а посередині між сараями та хатою дорога. Однак, цього так не було спочатку. З роками [PERSON] добудувала свій будинок не тільки у висоту, а й у ширину у сторону до дороги. В результаті чого, дорога стала дуже близько пролягати до будинку. В подальшому [PERSON] все це приватизувала, і за одну ніч поклала огорожу. Оскільки це була одна-єдина дорога до будинку [PERSON] то остання на даний час не має проїзду до свого житла. Автомобіль залишає на дорозі, і до будинку йде через чужі городи. Новий під`їзд, який створила [PERSON] проходить частково по земельлній ділянці [PERSON] , а частково по земельній ділянці сусіднього землевласника [PERSON] . Тим більше, для того, щоб [PERSON] могла заїхати до себе цією новою дорогою, їй необхідно знести гараж, який побудований більше як десять років тому назад. Зазначила, що нова дорога утворилася десь три роки тому. Під час приватизації земельної ділянки [PERSON] , не погоджувала з нею межі, відповідно вона ніякі межі не підписувала. 3. ПОЗИЦІЯ СУДУ Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, провівши процесуальну дію з огляду під`їзної дороги, що є предметом спору, за місцем її знаходження, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною третьою статті 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів: майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо (частини перша, четверта статті 83 ЗК України). Отже, проїзди відносяться до земель загального користування та не можуть передаватися у приватну власність. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 та розміщеними на ній житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052 та житлового будинку, що межують поряд із вказаними вище земельною ділянкою та будинком Позивачки. Між Сторонами триває спір щодо під`їзної дороги до земельної ділянки Позивачки, яка на час розгляду справи в суді приватизована Відповідачкою [PERSON] . З матеріалів справи, які долучені Сторонами на підтвердження своїх позовних вимог вбачається наступне. У 2016 році позивачці [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 у с. Татарів одночасно з житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами подарувала її мати [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченими договорами дарування від 05.06.2016 року, зареєстрованими в реєстрі за №\~972 та №\~976 (т.1, а. с. 17, 18). В ході судового розгляду та з наявних у справі документів встановлено, що подарована Позивачці її матір`ю [PERSON] земельна ділянка, належала останній на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІІ-ІФ №\~046836 від 14 березня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 000313. Так, як вбачається з цього Державного акту, у Акті містилася інформація про дві земельні ділянки: площею 0, 1000 (подарована Позивачці) та 0, 2800, які у сукупності складали загальну площу 0, 3800 га земельної ділянки, що були передані [PERSON] на підставі рішення сільвиконкому Татарівської сільської Ради народних депутатів від 23 січня 1996 року №\~2 у приватну власність для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства (т. 1, а. с. 43-44). 27.09.2012 мати позивачки [PERSON] звернулася до компетентних органів з проханням розділити земельні ділянки, вказані у Державному акті на окремі державні акти, що посвідчуватимуть право власності окремо на земельну ділянку площею 0, 1000 га та окремо на земельну ділянку площею 0, 2800 га гектарів (нотаріально посвідчена заява від 27.09.2022, зареєстрована в реєстрі №\~1563, т.1, а. с. 42). На підставі вказаної заяви ТОВ «Геоземкадсервіс» у 2012 році розробило Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів по розподілі державного акту. (далі Технічна документація) (т.1, а. с. 28-44). В подальшому [PERSON] 26.12.2012 року отримала Державний акт на право власності серії ЯМ №746080 на земельну ділянку, площею 0, 1000 га, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~261100001001106. Підставою його видачі зазначається первісне рішення Татарівської сільської ради від 23.01.1996 року №\~2\~та її заява про поділ земельної ділянки від 27.09.2012 №\~1563. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091201:13:010:0029. Згідно з описом меж, зазначеного у Плані меж земельної ділянки до вказаного Державного акту, від А до Б розташовані землі [PERSON] , від Б-В під`їзд, від В-Г землі [PERSON] , від Г-А [PERSON] (т.1, а.с. 24) Таким чином, у Державному акті було визначено під`їзд до земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, який проходив між земельними ділянками [PERSON] у точках від [PERSON] 25.06.2015 інформація про вказану земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 була внесена до Державного земельного кадастру. У кадастровому плані земельної ділянки вказується опис меж цієї земельної ділянки аналогічно опису меж, що визначений у Плані меж цієї земельної ділянки до Державного акту (т.1, а. с. 25). Як вбачається з викопіювання з Генерального плану с. Татарів, житлові будинки [PERSON] та [PERSON] межують між собою (т.1, а. с. 16), а під`їзд до господарства [PERSON] проходить попри господарство [PERSON] . У 2016 році [PERSON] подарувала, як уже зазначалося, вищевказану земельну ділянку, площею 0, 1000 га одночасно з житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, розташованими на ній, своїй дочці [PERSON] позивачці у справі (т.1, а. с. 17, 18). Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] мала правомірні очікування відносно того, що до подарованої їй земельної ділянки наявний проїзд, і він проходить між землями сусіднього землекористувача [PERSON] у тому місці та у тих межах, як це зазначено у Державному акті та у кадастровому плані земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що суміжний із матір`ю позивачки [PERSON] землекористувач [PERSON] , який є батьком Відповідачки, розпочав оформлення права власності на свою земельну ділянку, яка на даний час належить відповідачці [PERSON] , дещо пізніше, ніж [PERSON] . Так, рішенням Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради 14-ї сесії VI скликання від 27.07.2012 №\~52/14/2012 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1063 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , а. с. 65). В подальшому у 2014 році, [PERSON] звернувся до сільського голови села Татарів з проханням визнати таким, що втратив чинність пункт 2.2.3 вказаного рішення, та просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки уже більшою площею - 0, 1177 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , а. с. 51). Рішенням двадцять третьої сесії шостого скликання Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради від 13 лютого 2014 року №\~100/23/2014 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . У той же час, цим рішення не скасовано та не визнано таким що втратив чинність пункт 2.3 рішення Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради 14-ї сесії VI скликання від 27.07.2012 № 52/14/2012, яким надано [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1063 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . У пункті 1.3 вказаного Рішення йдеться про визнання таким, що втратило чинність пункт 2.3 Рішення 14-ї сесії від 09.02.2010 №138/10/2010, проте, в матеріалах справи відсутнє вказане рішення, тому перевірити його зміст та встановити яке значення для цієї справи має пункт 1.3. вказаного рішення не є можливим. Відтак, суд приходить до висновку, що спочатку пунктом 2.3 рішення Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради 14-ї сесії VI скликання від 27.07.2012 № 52/14/2012, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1063 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Право власності на цю земельну ділянку він не оформив. В подальшому, йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку більшої площі - 0, 1177 га. Із земельно-кадастрового плану та опису меж цієї земельної ділянки (т.1, а. с. 52-53) вбачається, що під`їзна дорога вже проходить у точках від Б до В і не пролягає між двома земельними ділянками [PERSON] , як це вказано у Держаному акті та інших правоустановлюючих документах на земельну ділянку Позивачки, що були видані раніше. Згідно з цим земельно-кадастровим планом проїзд до земельної ділянки Позивачки проходить з лівої сторони земельної ділянки відведеної [PERSON] .. Право власності і на цю земельну ділянку площею 0, 1177 га [PERSON] не оформив, оскільки помер [INFO] . 21.01.2019 року його дочка, відповідачка [PERSON] , звернулася до сільського голови села Татарів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки площею 0, 1177 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, оскільки успадкувала після батька домоволодіння, розташоване на цій земельній ділянці (Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.05.2019 року, серії ННТ 505816, т.1, а. с. 233). Попереднє рішення про погодження виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки її батьку [PERSON] просила відмінити (т.1, а. с. 60). Рішенням тридцять сьомої сесії сьомого скликання Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 29.01.2019 року №\~160-37/2019 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS] відповідачці [PERSON] (т.1, а. с. 59). 28.01.2020 внесено інформацію про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер 2611091201:13:014:0052. У витязі з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку №\~НВ-2609643452020 від 28.01.2020 зазначається, що державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 29.05.2019, виготовленого Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (т.1, а. с. 70). Згідно з описом меж та графічного відтворення вказаної вище земельної ділянки у кадастровому плані земельної ділянки 2611091201:13:014:0052, який є додатком до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.01.2020 р. № НВ-2609643452020 від 28.01.2020, суміжним межівником цієї земельної ділянки у точках від «А» до «Г» є позивачка [PERSON] (т.1, а. с. 72-73). Шляхом порівняння Кадастрового плану цієї земельної ділянки та земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029, яка належить позивачці [PERSON] , Судом встановлена невідповідність у межі, яка відділяє ці дві земельні ділянки. Так, у кадастровому плані земельної ділянки Позивачки, яка сформована раніше, ще у 2012 році, відображений проїзд у точках від Б до В, що знаходиться між двома земельними ділянками [PERSON] , після смерті якого відповідачка [PERSON] оформила право власності, а у кадастровому плані земельної ділянки Відповідачки проїзд відображений у точках від В до Г та зміщений поза межами цієї земельної ділянки (т.1, а. с. 238). Відтак, вбачається, що при складанні проекту землеустрою на земельну ділянку відповідачки [PERSON] було виключено проїзд у точках від Б до В до земельної ділянки позивачки, а межі між цими землями, які були розділені проїздом об`єднано, місце розташування проїзду змінено та визначено у точках від В до Г (т.1, а. с. 238). Така невідповідність є очевидною. Суд не бере до уваги Акт узгодження меж земельної ділянки від 02.04.2014 №\~4, що належить, на даний час, Відповідачці (т.1, а. с. 56), який підписний членами земельної комісії Татарівської сільської ради (т.1, а. с. 56) та затверджений рішення Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 24.06.2014 року №\~105/25/2014 (т.1, а. с. 57), а також Акт узгодження та встановлення межі земельної ділянки [PERSON] , складений депутатом сільської ради Вербіцьким В.В. 18.10.2019 року і затверджений рішенням Татарівської сільської ради від 22.10.2019 №\~203-47/2019 (т.1, а. с. 65-67), оскільки у вказаних документах говориться про відсутність зміни меж земельної ділянки [PERSON] по межі, що межує із земельною ділянкою [PERSON] , а саме по межі від Г до А. Вказана межа не оспорюється Позивачкою, не є предметом спору. Спір стосується під`їзду до земельної ділянки [PERSON] , а аналіз змісту вказаних документів свідчить що питання чи порушено межі під`їзду згідно правоустановлюючих документів [PERSON] взагалі не було предметом розгляду уповноважених суб`єктів. Відтак, ні Акти узгодження меж земельної ділянки, ні рішення, якими затверджені ці Акти не мають доказового значення у цій справі. Таким чином, судом встановлено, що при складанні проекту землеустрою на земельну ділянку відповідачки [PERSON] було виключено проїзд у точках від Б до В до земельної ділянки Позивачки (т.1, а. с. 238). І ці зміни відбулися після того, як вже була визначена під`їзна дорога до земельної ділянки позивачки [PERSON] у цих точках, як це було визначено у Державному акті на право власності на цю земельну ділянку серії ЯМ746080 від 26.12.2012 року та інформація про це містилася у Державному земельному кадастрі. Суд звертає увагу, що інформація про кадастровий план земельної ділянки Позивачки з графічним відображенням наявна у Державному земельному кадастрі, доступ до якого мали відповідач Татарівська сільська рада, а також виконавці, які розробляли проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачці [PERSON] . Відтак, останні, при здійсненні своїх повноважень, мали своїм обов`язком врахувати місце розташування вже існуючого проїзду до земельної ділянки Позивачки під час формування земельної ділянки відповідачки [PERSON] та не допустити надання останній у власність земельну ділянку разом із давно сформованим та визначеним проїздом, що виключить доступ до житлового будинку чи земельної ділянки власників суміжних земельних ділянок. Однак, незважаючи на це, пунктом 1.3 рішення Татарівської сільської ради №\~215-52/2020 від 27.02.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1177га з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052 відповідачці [PERSON] та передано дану земельну ділянку їй у приватну власність (т.1, а. с. 68). Судовим розглядом встановлено, що у жовтні 2020 року [PERSON] встановила металеву огорожу, якою огородила передану їй у власність земельну ділянку, що призвело до неможливості проїзду до житлового будинку та земельної ділянки Позивачки. Згідно з Актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 15.12.2020, складеного комісією у складі: інженера землевпорядника [PERSON] , голови земельної комісії [PERSON] та членів земельної комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Р. Стефурака за заявою [PERSON] у зв`язку з перешкоджанням заїзду до житлового будинку [ADDRESS] та до земельної ділянки площею 0, 1000 га, кадастровий номер 2611091201:13:010:0029, Комісія на місці встановила, що проїзд до житлового будинку та до земельної ділянки громадянки [PERSON] перекрито суміжником [PERSON] внаслідок чого відсутній заїзд до земельної ділянки та житлового будинку громадянки [PERSON] (т.1, а. с. 122). З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до поліції з повідомленнями про те, що сусіди створюють перешкоди у користуванні під`їзною дорогою до її житлового будинку та земельної ділянки, зокрема, позивачка повідомляла поліцію про те, що її сусідка [PERSON] та [PERSON] зайшли на її подвір`я та монтажною пилою для металу відрізали металеві ворота, які були встановлені по межі її земельної ділянки з її боку і встановили суцільну металеву огорожу на місці її воріт. ЇЇ металеві ворота викинули на подвір`я (лист Яремчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції в Івано-Франківській області від 14.12.2020 №\~7988/52/01, довідка про результати розгляду звернень гр-ки [PERSON] від 20.10.2020 та від 29.10.2020, відповіді Яремчанського ВП Надвірнянського ВП від 30.10.2020 вих. №\~6568/108/52/01/2020, від 22.12.2020 вих. 8190/108/52/2020, т. 1, а. с. 142-147, 149). 15.01.2021 Уповноваженими органами внесено відомості про подію ймовірного кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №\~12021090110000012. В рамках цього кримінального провадження слідчим призначалися земельно-технічна експертиза та експертиза з питань землеустрою, висновки яких долучено до матеріалів справи (т.3, а. с. 149-162). Так, відповідно до висновку експертів судової земельно-технічної експертизи від 04.04.2022 №\~1617/21-28/1097/22-28/6466/6466/6467/22-41 під`їзд до земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 (Позивачки) передбачено у Державному акті серії ЯМ №\~746080 від 26.12.2012 на цю земельну ділянку, документації із землеустрою та викопіюванні з Генерального плану с. Татарів. Такий під`їзд передбачено в частині опису меж «від Б до В» з боку розташування земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052 (Відповідачки). На запитання №\~3 слідчого, яку саме площу займає під`їзд (проїзд) до території земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 (Позивачки) та чи входить даний під`їзд (проїзд) до належної на даний час [PERSON] земельної ділянки площею 0, 1177 га з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052, експерти у висновку відповіли, що проїзд до земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 (Позивачки) повністю, а пішохідна стежка до тієї ж земельної ділянки частково потрапляють в межі земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052 (Відповідачки). В межах цієї земельної ділянки площа під проїздом становить 0,0082 га, а площа під пішохідною стежкою - 0, 0071 га. Площа разом під стежкою та колишнім проїздом в межах згаданої земельної ділянки, враховуючи, що такі частково накладаються одне на одне, становить 0,0138 га. Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою від 23.02.2023 №\~2171/22-28, виготовлений у 2019 році ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1177 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та його затвердження, не відповідає вимогам земельного законодавства, а саме статті 50 Закону України «Про землеустрій», статті 198 Земельного Кодексу України та іншим нормативно документам з питань землеустрою і землекористування (т.4, а. с. 182-190). В дослідницькій частині експерти зазначили, що в складі документації відсутні: схема спостереження та польовий абрис земельної ділянки з описом її меж та прив`язкою до точок знімальної основи, що не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій» та у проекті землеустрою відсутнє погодження із власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 гр. [PERSON] (Позивачки), що є порушенням статті 198 ЗК України (т.4, а. с. 182-190). Також у цьому висновку експерти звертають увагу і на незаконність Акту узгодження та встановлення межі земельної ділянки [PERSON] від 18.10.2019 року, про який говорилося вище, складеного депутатом сільської ради [PERSON] та затвердженого рішенням Татарівської сільської ради від 22.10.2019 №\~203-47/2019 (т.1, а. с. 65-67) про відсутність зміни меж земельної ділянки [PERSON] по межі від Г до А, що межує із земельною ділянкою [PERSON] , оскільки він складений одноосібно депутатом, що є порушення вимог ч. 1 та ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України, у акті також відсутній підпис представника геодезичної організації, який був присутній при складанні акту (т.4, а. с. 190). Суд відхиляє твердження представника відповідача [PERSON] про недопустимість вказаного висновку як доказу, оскільки Судом не встановлено, що останній отриманий з порушенням порядку,\~встановленого законом.Крім того, цей висновок оцінюється судом у сукупності з іншими доказами у справі. Отже, із вищезазначених матеріалів справи у їх сукупності, встановлено, що до земельної ділянки Позивачки пролягав проїзд, який на даний час повністю входить в межі земельної ділянки з кадастровим номером 2611091201:13:014:0052, що належить Відповідачці. Про наявність дороги до будинку та земельної ділянки позивачки, яка приватизована на даний час Відповідачкою, у своїх показах зазначали місцеві жителі, допитані у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд бере до уваги покази цих свідків, оскільки вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. У той же час покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є працівниками Ворохтянської селищної ради, про те, що до земельної ділянки [PERSON] не було передбачено під`їзної дороги - не знайшли свого підтвердження проаналізованими у справі документами. Тож Позивачка правомірно просить визнати недійсними рішення Ворохтянської селищної ради на підставі яких Відповідачці передано у власність проїзну дорогу до її житла та земельної ділянки і зобов`язати Відповідачів усунути перешкоди у користуванні під`їздом шляхом знесення металевих воріт у судовому порядку. У свою чергу у зустрічному позові [PERSON] просить скасувати Державний акт серії ЯМ №\~746080 від 26.12.2012, виданий на ім`я [PERSON] (матері позивачки) на земельну ділянку, що зараз належить Позивачці та скасувати державну реєстрацію права власності позивачки [PERSON] на цю земельну ділянку, посилаючись, зокрема, на те, що при виділенні земельної ділянки [PERSON] не було передбачено під`їзду до її земельної ділянки через земельну ділянку її батька [PERSON] . Однак при поділі даної земельної ділянки на дві окремі [PERSON] без відповідного погодження змінила конфігурацію однієї земельної ділянки та зазначила в технічній документації під`їзну дорогу, яка проходить через земельну ділянку на той час її батька [PERSON] . А тому Державний акт виготовлений з грубим порушенням норм чинного законодавства і підлягає скасуванню. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням сільвиконкому Татарівської сільської Ради народних депутатів від 23 січня 1996 року №\~2 матері позивачки [PERSON] надано у приватну власність для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0, 3800 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] оформила Державний акт на право приватної власності серії ІІІ-ІФ №\~046836 від 14 березня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 000313. Відповідно до пункту 1.4 чинної на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №\~28 від 15.04.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 року за №\~31 (далі Інструкція), власникам землі або землекористувачам, яким передано (надано) декілька черезсуміжних земельних ділянок, розташованих на території Ради народних депутатів, видається один державний акт з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) земельних ділянок. Аналіз вказаного документа свідчить, що зазначений Державний акт на землю відносився до державних актів «старого» зразка, які видавалися у період з 1992-2001 років, відповідно до вказаної Інструкції та в яких зазначалися дані щодо декількох земельних ділянок з різними цільовими призначеннями. Так, як вбачається з цього Державного акту, у Акті містилася інформація про дві земельні ділянки: площею 0, 100 (подарована Позивачці) та 0, 280, які у сукупності складали загальну площу 0, 3800 га земельної ділянки, що були передані [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення сільвиконкому Татарівської сільської Ради народних депутатів від 23 січня 1996 року №\~2. Земельним ділянкам не було присвоєно кадастрового номеру (т. , а. с. 43-44). Згідно з описом меж у Плані зовнішніх меж до Державного акту, земельна ділянка №\~ [NUMBER] , площею 0, 1000 га, межує: від А до Б, від Б до В та від Г до А - із землями [PERSON] , а від В до Г - із землями [PERSON] . У плані зовнішніх меж у Державному акті до цієї земельної ділянки не визначено під`їзду до неї. Хоча вбачається, що на ній розташований житловий будинок. 27.09.2012 мати позивачки [PERSON] звернулася до компетентних органів з проханням розділити земельні ділянки, вказані у Державному акті на окремі державні акти, що посвідчуватимуть право власності окремо на земельну ділянку площею 0, 1000 га та окремо на земельну ділянку площею 0, 2800 га гектарів (нотаріально посвідчена заява від 27.09.2022, зареєстрована в реєстрі №\~1563, т.1, а. с. 42). На підставі вказаної заяви ТОВ «Геоземкадсервіс» у 2012 році розробило Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів по розподілі державного акту, що посвідчує право на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства (далі Технічна документація) (т.1, а. с. 28-44). В рамках Технічної документації спеціалістами складено технічні завдання з розроблення технічної документації окремо на земельну ділянку площею 0, 2800 га та площею 0, 1000 га, кадастрові плани земельних ділянок з описами меж, акти про підтвердження існуючих меж ділянок в натурі, акти прийому-передачі межових знаків на зберігання. Вбачається, що у кадастровому плані земельної ділянки площею 0, 1000 га Опис меж визначається наступним чином: від А до Б земельна ділянка [PERSON] , від Б. до В визначено під`їзд, від В до Г земельна ділянка [PERSON] , від Г до А - земельна ділянка [PERSON] (т.1, а. с. 36). Таким чином у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів по розподілі державного акту, складеної у 2012 році, було визначено під`їзд до земельної ділянки Позивачки. У Акті про підтвердження існуючих меж ділянки в натурі від 11.10.2012 (т.1, а. с. 39) зазначається, що на підставі заяви про розподіл земельної ділянки від 27.09.2012, в реєстрі за №\~1563 (ВРХ №\~795136) спеціалістами ТОВ «Геоземкадсервіс» А. Поясик в присутності представників сільської ради та суміжних землекористувачів винесено межі земельної ділянки, що передається у власність площею 0, 1000 га. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Опис меж: від А до Б - земельна ділянка гр. [PERSON] , від Б до В під`їзд, від В до Г земельна ділянка гр. [PERSON] , від Г до А земельна ділянка гр. [PERSON] . Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зауважень з боку представників сільської ради та суміжних землекористувачів при перенесенні межі земельної ділянки в натурі не було. Межові знаки, якими закріплена земельна ділянка в кількості 6 штук показані в натурі і передані під нагляд на зберігання (т.1, а. с. 39). Згідно з Актом прийому передачі межових знаків на зберігання гр. [PERSON] від 11.10.2012 року Державний акт засвідчує, що межі земельної ділянки, яка знаходиться в с. Татарів, Яремчанської міської ради площею 0, 1000 га, наданої громадянці [PERSON] закріплені межовими знаками у кількості 6 штук і знаходяться: від А до Б земельна ділянка гр. [PERSON] , від Б до В під`їзд, від В до Г земельна ділянка гр. [PERSON] , від Г до А земельна ділянка гр. [PERSON] . У Акті зазначається, що суміжними землевласниками (землекористувачами) претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені землевласнику і передаються йому на зберігання (т.1, а.с. 40). В подальшому [PERSON] 26.12.2012 року отримала оспорюваний Державний акт на право власності серії ЯМ №746080 на земельну ділянку, площею 0, 1000 га, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~261100001001106. Підставою його видачі зазначається первісне рішення Татарівської сільської ради від 23.01.1996 року №\~2\~та її заява про поділ земельної ділянки від 27.09.2012 №\~1563. У описі меж, зазначеного у Плані меж земельної ділянки до вказаного Державного акту визначено під`їзд до земельної ділянки Позивачки, який проходить між земельними ділянками [PERSON] у точках від Б до В. Відтак, Суд не вбачає порушення вимог законодавства при оформленні матір`ю Позивачки спірного Державного акту, а тому відсутні підстави для його скасування. Також, суд звертає увагу, що 25.06.2015 інформація про вказану земельну ділянку з кадастровим номером 2611091201:13:010:0029 була внесена до Державного земельного кадастру, що вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-2601262252015, сформованого 25.06.2015 (т.1, а.с. 25). У кадастровому плані земельної ділянки, який є Додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2015 р. № НВ-2601262252015 також вказується опис меж цієї земельної ділянки, який є аналогічний опису меж, що вказаний у Плані меж земельної ділянки до Державного акту. Зокрема те, що із цією земельною ділянкою у точках від А до Б межують землі [PERSON] , від Б-В під`їзд, від В-Г - землі гр. [PERSON] (т.1, а.с. 26-27). Тобто, станом на кінець червня 2015 року інформація про під`їзну дорогу до земельної ділянки позивачки [PERSON] визначалася не лише у правоустановлюючих документах її матері, а й містилася у Державному земельному\~кадастрі \~була відкритою. В той же час, надання у власність [PERSON] земельної ділянки, у площу якої включеної і під`їзну дорогу відбулося 27.02.2020, тобто орієнтовно через п`ять років, після того, як вже було визначено місце проходження та межі під`їзної дороги, і така інформація була доступною для органу місцевого самоврядування. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Outcome: partial