Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У червні 2023 року Орган опіки та піклування Хаджибейської (колишня назва Малиновська) районної адміністрації Одеської міської ради (далі орган опіки та піклування ХРА ОМР), який діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом\~до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Хаджибейського (колишня назва Малиновська) району служби у справах дітей Одеської міської ради, посилаючись на те, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає по [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Позивач зазначає, що 03 червня 2023 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось за адресою: [ADDRESS] знаходиться [PERSON] , яка перебуває в стані наркотичного сп`яніння та не здійснює належний догляд за дитиною. Під час перевірки спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради адреси: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 145, з`ясовано, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. Дитина не забезпечена харчуванням, дитячим одягом, засобами гігієни, необхідною медичною допомогою, від неї відчувається неприємний запах. Будинок непридатний для проживання малолітньої [PERSON] ,, [INFO] . Відповідно до пояснення [PERSON] , яка є власником будинку [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] разом з дитиною проживали у неї тимчасово з 21 травня 2023 року. Після того, стало відомо, що мати дитини вживає наркотичні речовини, [PERSON] , одразу викликала поліцію. Відповідно до пояснення [PERSON] , з?ясовано, що вона не має постійного місця проживання в м. Одесі, та що має двох дітей. Малолітній [PERSON] , 2020 року народження, був відібраний від неї, а від новонародженого [PERSON] , 2021 року народження, мати відмовилась у пологовому будинку. Також, в своїх поясненнях мати дитини підтвердила факт вживання наркотичних речовин та зазначила, що вона та батько дитини перебувають на метадоновій програмі. 03 червня 2023 року відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585 було проведено оцінку рівня безпеки дитини. Відповідно до\~акту проведення\~оцінки рівня\~безпеки дітей\~від 03\~червня 2023\~року було\~встановлено,\~що проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] , негативно впливає на її життя, стан здоров?я, розвиток дитини та призводить до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує її життю та здоров?ю. В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітню [PERSON] , [INFO] було направлено до КНП «Міській спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради. 06 червня 2023 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядженням за №185/01-06 від 06 червня 2023 року «Про невідкладене відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також 06 червня 2023 року за № 1476/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст.170 СК України. Посилаючись на порушення прав дитини, позивач просив суд відібрати малолітню дитину\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від матері\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та батька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~без позбавлення\~батьківських прав\~та стягнутиз [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі аліменти на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14 червня 2023 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року по справі було відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 34). Ухвалою суду від 18 липня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 43). Представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє на підставі довіреності від 11 серпня 2023 року, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 51, 52). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк відзиву на позов не надали (а.с. 47, 48, 49). Представник третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~служба у\~справах дітей\~Одеської міської\~ради,\~діюча за\~довіреністю від\~23\~серпня 2023\~року,\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~через канцелярію\~суду надала\~до суду\~заяву,\~згідно якої\~позовні вимоги\~підтримала в\~повному обсязі,\~просила суд\~їх задовольнити\~та розглянути\~справу за\~її відсутності,\~не заперечувала\~проти ухвалення\~заочного рішення(а.с. 53, 54). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення їх батьківських прав. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Судом встановлено,\~що батьками\~малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] але проживає по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру №115125 від 15 червня 2023 року та поясненнями [PERSON] ,\~яка є\~власником будинку\~ [ADDRESS] (а.с. 20, 33). Батько дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру №115139 від 15 червня 2023 року (а.с. 32). Встановлено, що 03 червня 2023 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось за адресою: [ADDRESS] знаходиться [PERSON] , яка перебуває в стані наркотичного сп`яніння та не здійснює належний догляд за дитиною. Під час перевірки спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради адреси: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 145, з`ясовано, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. Дитина не забезпечена харчуванням, дитячим одягом, засобами гігієни, необхідною медичною допомогою, від неї відчувається неприємний запах. Будинок непридатний для проживання малолітньої [PERSON] ,, [INFO] . Відповідно до пояснення [PERSON] , яка є власником будинку [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] разом з дитиною проживали у неї тимчасово з 21 травня 2023 року. Після того, стало відомо, що мати дитини вживає наркотичні речовини, [PERSON] , одразу викликала поліцію (а.с. 20). Відповідно до пояснення [PERSON] , з?ясовано, що вона не має постійного місця проживання в м. Одесі, та що має двох дітей. Малолітній [PERSON] , 2020 року народження, був відібраний від неї, а від новонародженого [PERSON] , 2021 року народження, мати відмовилась у пологовому будинку. Також, в своїх поясненнях мати дитини підтвердила факт вживання наркотичних речовин та зазначила, що вона та батько дитини перебувають на метадоновій програмі (а.с. 18). 03 червня 2023 року відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585 було проведено оцінку рівня безпеки дитини. Відповідно до\~акту проведення\~оцінки рівня\~безпеки дітей\~від 03\~червня 2023\~року було\~встановлено,\~що проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] , негативно впливає на її життя, стан здоров?я, розвиток дитини та призводить до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує її життю та здоров?ю (а.с. 21-25). З матеріалів справи вбачається, що в результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітню [PERSON] , [INFO] було направлено до КНП «Міській спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради. Встановлено, що 06 червня 2023 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядженням за №185/01-06 від 06 червня 2023 року «Про невідкладене відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» (а.с. 27-28). 06 червня 2023 року за № 1476/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст.170 СК України (а.с. 29). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7\~СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як встановлено судом, відповідачі не піклуються про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своєї дитини, ніякої участі в її утриманні та вихованні не приймають, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до\~постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 171\~СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Отже, суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я [PERSON] \~та [PERSON] неблагополучна та у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі поки батьки не виправляться. За таких\~обставин,\~суд прийшов\~до висновку,\~що позовні\~вимоги Органу\~опіки та\~піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Хаджибейського (колишня назва Малиновська) району служби у справах дітей Одеської міської ради, посилаючись на те, що на контролі\~органу опіки\~та піклування\~Хаджибейської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради\~знаходиться питання\~щодо відібрання\~малолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від матері\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та батька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,про\~невідкладне відібрання\~дітей від\~матері без\~позбавлення батьківських\~прав та\~стягнення аліментівпідлягає задоволенню у повному обсязі. Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітній дитини. Суд звертає\~увагу відповідачів\~на те,\~що відповідно\~до вимог\~ст.\~ст.\~170\~СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. У відповідності до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що з кожного із відповідачів необхідно стягнути аліменти на\~утримання їх\~малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14 червня 2023 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 170\~СК України встановлено,\~що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів того, що відпали причини,\~які перешкоджали\~їм належно\~виховувати дитину. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 1073,60 грн., який позивачем при зверненні до суду сплачено не було, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках.

Outcome: approved