Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

26 липня 2023 року до суду надійшов вказаний позов, мотивований тим, що 23 липня 2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву з метою отримання у АТ КБ «ПриватБанк» кредиту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримала у користування кредитну картку. Надалі розмір кредитного ліміту збільшився до 25000 грн. Відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 червня 2023 року у неї утворилася заборгованість у сумі 30189,55 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу та сплачений судовий збір. Ухвалою від 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 липня 2018 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" із анкетою-заявою про видачу кредиту (а. с. 13). Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідачка погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання, головними умовами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Отже, між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов (а. с. 17-67). Із матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви позивач відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який потім збільшив до 25000 грн (а. с. 10). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка отримала кредитну картку (а. с. 11). [PERSON] користувалася кредитними коштами, однак щомісячні платежі за кредитним договором вносила несвоєчасно та не в повному обсязі, тому станом на 11 червня 2023 року у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 30189,55 грн, яка складається з такого: 24574,13 грн заборгованість за тілом кредита; 5615,42 грн заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 5-9). Отже, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачу та порушення останнім зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до статей 1048, 1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 30189,55 грн. Оскільки відповідачка позов визнала повністю, тому у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України з неї на користь позивача слід стягнути 1342 грн судового збору. Також позивачу необхідно повернути з державного бюджету 1342 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved