Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами був зареєстрований 13 серпня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис від 13 серпня 2008 року №1151. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, відсутністю порозуміння. Фактичні шлюбні відносини були припинені вже понад 12 років, спільне господарство сторони не ведуть. Через різні погляди на вирішення життєвих проблем та непорозуміння, які виникають з цього приводу шлюб носить формальний характер. За час спільного проживання не змогли створити міцної сім`ї внаслідок чого шлюб фактично розпався. Останні декілька років відповідачка проживає закордоном. Син проживає разом з батьком. Відповідачка виїхала з території України 12 лютого 2022 року та повернулась 22 травня 2023 року, але пояснила, що приїхала на нетривалий час для влаштування особистих справ, після чого повернеться в Хорватію, де має намір створити іншу сім`ю. Позивач, як батько самостійно здійснює процес виховання та утримання свого неповнолітнього сина, оскільки матір постійно проживає за кордоном. Враховуючи, що син є неповнолітнім, а матір постійно проживає закордоном, просить визначити місце проживання сина разом з батьком. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, зазначив, що сторони проживають окремо, в лютому 2022 року відповідач виїхала закордон та син проживає разом з батьком, інших родичів немає, які б могли здійснювати процес виховання та утримання сина. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні підтримав адвоката, повідомив, що дитина проживає протягом 13 років разом з ним. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що прибути в судові засідання не зможе, оскільки вже протягом тривалого часу проживає у Хорватії і надалі буде проживати на постійній основі, з позивачем вона не проживає разом впродовж багатьох років. Син весь цей час проживає з батьком. Оскільки вона проживає закордоном та враховуючи вік дитини, вважає доцільно залишити проживати [PERSON] на проживання з позивачем. Просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти вимог не заперечувала. До заяви долучила посвідку на постійне проживання в Хорватії. Сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2008 року, про що було складено відповідний актовий запис №1151 у Відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується наданим позивачем копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де зареєстрований позивач, [PERSON] . В п.2 ст.104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п.3 ст.105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Сторони не просили про залучення до участі у справі Органу опіки та піклування. Відповідач не заперечувала проти вимог позовної заяви. Також не заявлено про спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, перебування дитини на утриманні виключно одного з батьків. Для забезпечення юридичної визначеності може бути вирішено питання про визначення юридичного місця проживання дитини. Однак це судове рішення не належить до судових рішень про участь одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, перебування дитини на утриманні виключно одного з батьків. Законом встановлено інший порядок розгляду даних спорів. Дане судове рішення не складає правову підставу для перетину державного кордону України під час правового режиму воєнного стану військовозобов`язаній особі. У відповідності до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved