Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] 16 серпня 2023 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначила, що між нею та відповідачем 25 квітня 2010 року укладено шлюб, в якому народилося троє дітей: [INFO] син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON] . На час звернення із позовною заявою сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте вирішується питання про його розірвання, оскільки вони фактично не підтримують подружніх стосунків. Вказала, що спільні з відповідачем діти постійно проживають разом з нею та фактично перебувають на її утриманні. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати спільних дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для їх утримання. Усупереч вимогам закону відповідач фактично ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей, достатньої матеріальної допомоги не надає, а позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі батька їх утримувати. Зазначила, що відповідач є особою молодого працездатного віку, має постійний заробіток, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких зобов`язаний утримувати, не має, а тому спроможний сплачувати аліменти в достатньому розмірі. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 25.09.23 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка скерувала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності; відповідач відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 25 квітня 2010 року укладено шлюб, який зареєстрований Видраницькою сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 01. Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.10.2010, серії [NUMBER] від 16.03.2015, серії [NUMBER] від 01.02.2018, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є позивачка та відповідач. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. У силу ст. 141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч. 1 ст. 184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. За нормами ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року на дітей віком до 6 років становить 2272 гривні, на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, має постійний заробіток, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Вказані обставини відповідачем шляхом подання відзиву не заперечені. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на значне зростання вартості проживання, з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави з урахуванням заявлених позивачкою позовних вимог слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved