Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

14.08.2023 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Брух А.О., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, вирішити питання судових витрат, до яких відносить і витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Вимоги мотивує тим, що відповідач є його батьком. Вказує, що навчається на 2 курсі факультету міжнародних відносин Львівського національного університету ім.Івана Франка, термін навчання до червня 2026 року, навчання платне. Поряд із цим вказує, що за місцем навчання орендує житло, а тому необхідні кошти на його плату. Зазначає, що у зв`язку із навчанням на денній формі не має змоги влаштуватися на роботу, а отже потребує матеріальної допомоги. Матеріально його забезпечує мати, яка, змушена була звільнитися з роботи вихователя у дитячому садочку і поїхати на тимчасові роботи у Республіку Польща. Вважає, що відповідач, як його батько, зобов`язаний брати участь у витратах на його утримання, пов`язаних з навчанням, враховуючи також і те, що має таку можливість, оскільки є особою молодого віку, отримує пенсію та регресні виплати. Як на підставу позову посилається на положення статей 198, 199 Сімейного кодексу України. Ухвалою від 16.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. На адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про розгляд справи. Заяв, клопотань, відзиву відносно позову не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 23.08.2005 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , є студентом ІІ курсу денного відділення факультету міжнародних відносин Львівського національного університету імені Івана Франка, закінчує навчання у 2026 році, що стверджується довідкою №903 від 26.07.2023 року, виданою Львівським національним університетом імені Івана Франка (а.с.5). Відповідно до договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка від 15.09.2022 року, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр за умовами Договору становить 21 040,50 грн. (п.3.1 договору) (а.с.13). Водночас, відповідно до копії договору оренди житлового приміщення від 13.09.2022 року, [PERSON] орендує квартиру для проживання у м.Львів із [PERSON] , вартість орендної плати складає 7000 щомісячно (а.с.15-18). За ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд виходить з того, що навчання [PERSON] на стаціонарній формі виключає можливість власного працевлаштування, тому його потреба у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою. У постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17 Верховний Суд акцентує увагу на тому, що дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, беручи до уваги прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році, працездатний вік відповідача, враховуючи те, що ним не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд, врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування статті 199 СК України та підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, в залежності яка із зазначених обставин настане першою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,3,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на правову допомогу підтверджено такими документами: 1) копією договору про надання юридичних послуг від 11.08.2023 року; 2) копією додатку №1 до договору про надання юридичних послуг від 11.08.2023 року; 3) ордером на надання правничої (правової) допомоги; 4) копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 5)калькуляцією оплати послуг з надання правової допомоги, згідно якої виконано наступні роботи та надано наступні послуги: ознайомлення із справою (1 год); збір документів, підготовка адвокатських запитів, надання консультацій (2 год); підготовка позовної заяви, формування пакету документів (2 год); вартість 1 години роботи адвоката 1000 грн. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. При цьому, відповідач жодного клопотання про зменшення відповідних витрат не заявляв. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. покладаються на відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати такого на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved