Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Представник заявниці через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт народження у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, дитини жіночої статі, [PERSON] , [INFO] , а також встановити дані про її батьків: мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обгрунтування заяви представник посилається на те, що 30.04.2023 року у громадян України [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим народилася дитина жіночої статті [PERSON] . Документи, що підтверджують факт народження дитини медичні документи та свідоцтво про народження, видані на непідконтрольній території. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України для реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України в подальшому. Представник заявниці зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Батьки дитини, 12.10.2017 року, уклали шлюб, який зареєстрований Судацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим [PERSON] за окупаційними законами змінила прізвище на « [PERSON] ». Але, відповідно до Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території окремих територій АР Крим діє особливий правовий режим, згідно з яким всі органи влади створені країною- окупантом та ухвалені ними рішення визнаються нелегітимними та незаконними. Таким чином,\~Судацький міський\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Департаменту \~реєстрації актів\~цивільного стану\~Міністерства юстиції\~Республіки Крим\~є нелегітимним\~та незаконним,\~але видане\~зазначеним органом\~дає підтвердження\~факту того,\~що [PERSON] \~та [PERSON] одна й та ж людина. Зауважує, що батько визнав батьківство, у зв`язку з чим дитина носить прізвище батька. Враховуючи викладене, просить встановити факт народження у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, дитини жіночої статі, [PERSON] , [INFO] , а також встановити дані про її батьків: мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Ухвалою суду від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Заявники та їх представник у судове засідання не з`явились, представник у заяві просив про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЩІК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, шо мають юридичне значення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів. У судовому засіданні із долученої до заяви копій паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07.12.2004 Судацьким РВ ГУМВС України в АР Крим та картки фізичної особи-платника податків, виданої 26.07.2010 року Державною податковою інспекцією м. Судак, встановлено, що заявниця [PERSON] , народилася [INFO] у м. Каттакурган Самаркандської області, Узбекистан, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Із долученої\~до заяви\~копій паспорта\~громадянина України\~серії [NUMBER] ,\~виданого 10.01.2008\~Керченським МУГУ\~МВС України\~в АР\~Крим та картки\~фізичної особи-платника\~податків,\~виданої 17.03.2008\~року Державною\~податковою інспекцією\~в м.\~Керчі,\~встановлено,\~що [PERSON] ,\~народився [INFO] у\~м.\~Бекабад,\~Узбекистан,\~та зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] та\~одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] . З копії\~свідоцтва про\~укладення шлюбу серія [NUMBER] , складеного російською мовою та виданого 12.10.2017 року Судацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, встановлено, що [PERSON] , [INFO] громадянин російської федерації та [PERSON] , [INFO] , громадянка російської федерації, 12.10.2017 року уклали шлюб, зареєстрований Судацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим за актовим записом № 211. Після укладення шлюбу, [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії виписного епікризу (із акушерського стаціонару) [PERSON] , складеного російською мовою та виданого «ГБУЗ Республіки Крим «Сімферопольський пологовий будинок №1», встановлено, що [PERSON] ,34 роки, [INFO] народила дитину, дівчинку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.2023 року, складеного російською мовою та виданого Судацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, встановлено що [INFO] в м. Сімферополь Республіка Крим, російська федерація, народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , а батьком є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~від 15.04.2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII), Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1207-VII, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Частинами 1-3 статті 9 Закону № 1207-VIIпередбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану . Відповідно до ч. 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1.07.2010 року № 2398-VI, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За правилами ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-III, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Мати та батько дитини є громадянами України, що підтверджується їх паспортами громадян України та перебувають у шлюбі. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1207-VII примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Згідно зі статтями 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Судом при наданні оцінки зазначеного документа як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви представника заявників про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України для реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України в подальшому. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved