Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

20 червня 2023 року з Сосницького районного суду Чернігівської області до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшов позов, яким представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту банк або АТ КБ «Приватбанк») Савіхіна А.М. просить витребувати у [PERSON] на користь банку транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen TRANSPORTER 1994 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 12782 грн. 00 коп. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 17244 грн. 88 коп. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 30026 грн. 88 коп.; вирішити питання про розподіл судових витрат. Вимоги обґрунтовано тим, що 25 липня 2018 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля за № CNH0A!00000436, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реусом Р.В. Відповідач, згідно умов Договору лізингу, отримав від позивача у платне користування автомобіль Volkswagen TRANSPORTER 1994 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлені у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль належить АТ КБ «Приватбанк». 25 липня 2018 року між сторонами підписано Акт приймання - передачі предмету лізингу. Станом на квітень 2023 року предмет лізингу відповідачем не повернуто, місцезнаходження транспортного засобу позивачу невідоме. Посилаючись на\~ст. 387 ЦК України, вважаючи, що [PERSON] незаконно, без відповідної правової підстави, заволодів спірним транспортним засобом, банк просить витребувати своє майно, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. 23 травня 2023 року ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області справу передано за територіальною підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом і повідомленням сторін. Роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань, відзиву на позовну заяву до суду, не подав. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом враховуються висновки, наведені у\~рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011,\~згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації сторони, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно вимог ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року, ухваленого у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно вимог ст.\~15,\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За змістом\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справед-ливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № CNH0A!00000436, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реусом Р.В. та зареєстровано в реєстрі за № 5070. Відповідно п. 2.2 договору лізингу, лізингодавець передає у платне володіння та користувач-ня предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці. Кількість та загальна вартість якого на момент укладення договору наведенні в статті 14 п. 14.1 цього договору, додатку №1, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. Згідно п. 2.3 договору лізингу, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається з періодів лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмета лізингу. Щомісячні платежі, та порядок їх сплати : щомісячно, згідно графіку, та включають в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно додатку 2 (графік лізингових платежів); винагорода за користування предметом лізингу в розмірі 23,9 % річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2. Відповідно до копії додатку № 1 до договору фінансового лізингу № CNH0A!00000436 від 25 липня 2018 року специфікація та акт приймання - передачі, предметом договору лізингу є автомобіль марки Volkswagen TRANSPORTER, 1994 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , тип Т3: мікроавтобус, вартість 110000,0 грн. Дата приймання - передачі предмету лізингу 25 липня 2018 року. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки Volkswagen TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип Т3: мікроавтобус, 1994 року випуску, належить АТ КБ «Приват-банк». Згідно копії статуту у новій редакції АТ КБ «Приватбанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 06 червня 2019 року тип банку з Публічного акціонерного товариства змінено на Акціонерне товариство комерційний банк. У зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ КБ «Приватбанк» знаходиться за юридичною адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д. Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобов`язань між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення майна, набутого за договором фінансового лізингу, які регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку та\~Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно положень ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст.\~638, ч. 1 ст.\~640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно - правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізинго-одержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Як зазначено у ч. 1, 2\~ст. 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Відповідно ч. 1\~ст.\~626,\~629\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 3\~ст.\~651\~ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом ч. 2\~ст.\~653\~ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Відповідно ст.\~526,\~527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно положень\~ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізинго-одержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Пунктом 8.1 договору фінансового лізингу № CNH0A!00000436 від 25 липня 2018 року визначено, що для цілей договору подією дефолту вважається будь - яка з наступних подій, зокрема, затримання плати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості більш як на 10% від вартості предмета лізингу, зазначеногї в специфікації; несплата лізингоодержувачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації. 29 грудня 2020 року позивачем на адресу [PERSON] направлено повідомлення про настання події дефолту за договором фінансового лізингу № CNH0A!00000436 від 25 липня 2018 року у зв`язку з виникнення заборгованості зі сплати лізингових платежів. Відповідно договору фінансового лізингу № CNH0A!00000436 від 25 липня 2018 року (п.8.2.2) та повідомлення про настання події дефолту, на лізингоодержувача покладено обов`язок усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від лізингодавця негайно доставити та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання - передачі. 04 січня 2021 року позивачем направлено на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу через відсутності погашення заборгованості за договором фінансового лізингу. За загальними правилами, встановленими ст.\~526,\~530,\~611,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання, відповідно ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Позивач, на виконання умов договору лізингу, надіслав боржнику повідомленням щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дане повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом договору лізингу, що засвідчується його особистим підписом та його умови ним не спростовуються. Відповідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, наданих стороною позивача доказів, судом встановлено порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвели до порушення прав АТ КБ «Приватбанк». З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість яка виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, з не отриманих лізингових платежів становить : 12782 грн. 00 коп. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 17244 грн. 87 коп. відсотків за користування предметом лізингу. Судом також встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, договір розірвано, оскільки позивач в односторонньому порядку відмовлявся від договору. Банком, в обґрунтування позовних вимог, наведено обґрунтування та надано докази в підтвердження наявності підстав для витребування спірного майна у відповідача за договором фінансового лізингу, а саме через виникнення простроченої заборгованості зі сплати зобов`язань за договором лізингу, а тому слід витребувати у [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen TRANSPORTER 1994 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Крім того, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору №CNH0A!00000436 від 25 липня 2018 року та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] \~\~на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість 12782 грн. 00 коп. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 17244 грн. 87 коп. відсотків за користування предметом лізингу, а всього разом 30026 грн. 88 коп. При зверненні до суду з даним позовом АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням № ZZ427B1RY6 від 17 квітня 2023 року. Відповідно вимог\~ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. (платіжне доручення №ZZ427B1RY6 від 17 квітня 2023 року) підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved