Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона має 38 років загального страхового стажу, з них 11 років 6 місяців у шкідливих умовах праці у відповідача. Вона працювала з повним робочим днем у шкідливих умовах у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод», що і призвело до того, що вона захворіла на професійні захворювання. 27.08.2021 року її було звільнено відповідачем (роботодавцем) із займаної посади за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Їй було призначено пенсію в органах Пенсійного фонду України. Згідно з довідками Медико-соціальної експертної комісії первинно безстроково і за професійними захворюваннями від 22.05.2023 року серія 12 ААА № 128827 та серія 12 ААГ № 182822, їй встановлено 55 % втрати працездатності - по професійним захворюванням (50% - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, синдром полірадикулоневропатії з стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ст.), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; 5 % - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової - захворювання професійні від 15.11.2022 року). Крім того, протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано нагляд і лікування у травматолога, невролога, ЛОР, пульмонолога, стаціонарне та амбулаторне лікування. Ці діагнози професійних захворювань отриманих на виробництві під час тривалої дії шкідливих факторів у відповідача підтверджено та встановлено остаточно в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» у місті Кривий Ріг з 15.11.2022 року. У зв`язку з чим, вона перебуває на обліку, як особа з інвалідністю та отримує страхові виплати. ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» в місті Кривий Ріг також зазначив той факт, що їй протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Відповідно до акту від 30.01.2023 року за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання хронічні професійні захворювання (отруєння) виникли за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту, аварійних ситуацій, пошкодження захисних засобів та механізмів, систем вентиляції, освітлення, кондиціювання повітря, порушення правил охорони праці, гігієни праці, відсутність засобів індивідуального захисту, відсутність заходів та засобів рятувального, характеру. Причина виникнення професійного захворювання: хімічні фактори, фізичні фактори, перевищення рівня шуму, перевищення рівня вібрації, важкість праці, перебування у незручній робочій позі, переміщення у просторі 0,5 км., величина статистичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль однією рукою 16410 кг/с за зміну, тощо. Таким чином, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах вона втратила своє здоров`я та працездатність і набула професійні захворювання. Все це призвело до тих професійних захворювань, які вказані в позовній заяві вище. Крім того, вона зазнала зменшення обсягу трудової діяльності, у зв`язку з отриманням професійних захворювань за довгі роки трудової діяльності у відповідача. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, вона постійно відчуває фізичний та моральний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях, як розпач, тривога, дратівливість, страх, поганий сон і все це ще і на фоні сильних больових відчуттів, що турбують її щоденно протягом тривалого періоду часу. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на її душевному та фізичному станах. На даний час її самопочуття не поліпшується, негативні зміни у її житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає їй душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес та депресію. Крім того, вона час від часу вимушена проходити курси лікування, медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлена нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують її життєву активність і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим, вона не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на її душевному та фізичному стані. У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено нормальні її життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя. За довгі роки роботи у шкідливих умовах праці у неї почали розвиватися хронічні захворювання поступово, що врешті решт і призвело взагалі до інвалідності. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, вона постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час її самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає їй душевного болю та страждань ще більше. Позивачка вважає, що відповідач повинен відшкодувати нанесену їй моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в сумі 241000,00 грн., оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 241 000 грн., без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяв про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» позовні вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву, згідно якого позивачка [PERSON] була обізнана з умовами праці, з наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, а також про можливі наслідки їх впливу на здоров`я; актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31.01.2023 року встановлено, що хронічне професійне захворювання у позивачки виникла у зв`язку з непостійним використанням засобів індивідуального захисту; ТОВ «Першотравенський РМЗ» забезпечило позивачку спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту та створило безпечні і нешкідливі умови праці у рамках існуючої технології видобутку вугілля; роботодавцем не були порушені права позивачки, сама по собі робота у шкідливих та небезпечних умовах не порушує прав працівника; позовна заява не містить розрахунку розміру моральної шкоди у співвідношенні з ціною позову; відсутність факту наявності моральної шкоди, так як визначення потерпілій втрати професійної працездатності висновком МСЕК ще не свідчить про спричинення їй моральної шкоди. У судовому засіданні 05 жовтня 2023 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» Гордєєва О.В. позовні вимоги не визнала та прохала суд відмовити у їх задоволенні у зв`язку з їх безпідставністю. Суд вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та обставини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачка [PERSON] з 16 лютого 2010 року по 17 серпня 2021 року знаходилась у трудових відносинах з Товариство з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод». 17 серпня 2021 року [PERSON] було звільнено відповідачем, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України). За час перебування у трудових відносинах з відповідачем, позивачка отримала хронічні професійні захворювання у виді вібраційної хвороби другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-переферичної ангіодистонії, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статіко-динамічними порушеннями на шийному поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого степеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, код Т75.2 М17-М19. Хронічну двобічну сенсоневральну (нейросенсорна) приглуховатість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за кваліфікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової, код Н90.3. Відповідно до акту за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30 січня 2023 року хронічні професійні захворювання (отруєння) виникли за таких обставин: дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, непостійне використання засобів індивідуального захисту, при їх наявності. Причина виникнення професійного захворювання (отруєння): фізичні фактори еквівалентний рівень шуму 82 дБА, еквівалентний скорегований рівень загальної вібрації 61 дБ. Важкість праці: перебування у незручній робочій позі 34,8% часу зміни. Переміщення у просторі 0,5 км. Величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль однією рукою 16410 кг/с за зміну. Таким чином, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах на ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод», позивачка втратила своє здоров`я та працездатність і набула професійні захворювання. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №182822 від 22 травня 2023 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] , з 03 травня 2023 року первинно встановлена третя група інвалідності, внаслідок отриманих професійних захворювань, безстроково. Також встановлено протипоказання роботи в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Крім того рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №128827 від 22 травня 2023 року, яка видана Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] було первинно встановлено з 03 травня 2023 року ступінь втрати професійної працездатності - 55%, а саме 50% - вібраційна хвороба; 5% - туговухість. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згода позивачки на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В даному випадку хронічні професійні захворювання пов`язані з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Судом встановлено, що після роботи у відповідача в умовах шкідливих факторів, та звільнення за станом здоров`я до встановлення позивачці третьої групи інвалідності за професійним захворюванням з 22 травня 2023 року, позивачка на інших підприємствах не працювала. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що хронічні професійні захворювання отримані нею при виконанні трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження її можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого остання змушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачкою факту заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок трудового каліцтва. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань на виробництві, останній заподіяні душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення її особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення її звичного способу життя та вимагає від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивачки, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства та працівника в заподіянні шкоди, характер та об`єм її фізичних, душевних, психічних страждань від отриманих хронічних професійних захворювань, втрату можливості її трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 55% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 110000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26000 грн станом на 01.01.2022 року). Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з відрахуванням податку та обов`язкових платежів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір в сумі 1100 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial