Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.03.1995 між сторонами зареєстрований шлюб. Позивач зазначив, що протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, внаслідок чого шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, відтак потреби у підтриманні сімейних відносин у подружжя немає, оскільки шлюб має формальний характер. Примирення з відповідачем є неможливим. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 02.03.1995 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, про що складений актовий запис № 291. 06.09.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 04.10.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 04.10.2023 позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. До позовної заяви долучив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 04.10.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 02.03.1995 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому складений актовий запис № 291. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Неповнолітніх дітей, які б народились у даному шлюбі, у сторін немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послався на те, що протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, внаслідок чого шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, відтак потреби у підтриманні сімейних відносин у подружжя немає, оскільки шлюб має формальний характер. Примирення з відповідачем є неможливим. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надала. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3173386338.1 від 30.08.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved