Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , який 03 травня 2016 року був зареєстрований в Турецькій Республіці, Муніципалітет Бейлікдюзю , Відділ реєстрації шлюбів, номер реєстраційної книги: 14 сторінки: 17. Про укладення шлюбу було видане міжнародне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] відповідно до форми, затвердженої Угодою, підписаною в Парижі 12 вересня 1974 року. В країні Туреччина 05 травня 2016 року міжнародне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] легалізоване шляхом апостилю (Гаазька Конвенція від 05 жовтня 1961 року). Від шлюбу дітей не мають. Позивачка просить шлюб розірвати, оскільки він виявився невдалим, відсутності взаєморозуміння між ними, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного, тому на даний момент сім`я остаточно розпалась, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам. Проживають окремо з березня 2022 року. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Представник позивача подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач подав письмову заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 травня 2016 між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб в Турецькій Республіці, Муніципалітет Бейлікдюзю , Відділ реєстрації шлюбів, номер реєстраційної книги: 14 сторінки: 17. Про укладення шлюбу було видане міжнародне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] відповідно до форми, затвердженої Угодою, підписаною в Парижі 12 вересня 1974 року. В країні Туреччина 05 травня 2016 року міжнародне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] легалізоване шляхом апостилю (Гаазька Конвенція від 05 жовтня 1961 року). Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і суд має підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Про наявність спору про майно, сторони не повідомляють. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 536 грн. 80 коп. судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача 536 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved