Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обгрунтування якої зазначив, що у 80-х роках минулого століття побудував гараж на підставі дозволу, наданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно протоколу № 17 засідання виконавчого комітету Лохвицької міської ради народних депутатів від 07.12.1982 року. Технічний паспорт на гараж виготовлено 23.09.2017 року. Земельна ділянка, на якій побудований гараж, розміром 0,003 га, кадастровий номер 5322610100:50:006:0273 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , з 20.11.2018 року перебуває у власності позивача. З метою реєстрації права власності на нерухоме майно (гараж), [PERSON] звернувся до «Центру надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лохвицької міської ради, проте, отримав відмову з огляду на те, що на вказаний об`єкт нерухомого майна відсутній правовстановлюючий документ. Враховуючи вищенаведене, просить визнати за ним право власності на гараж загальною площею 26,9 кв.м, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 25). У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] до позову додав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 23). Представник відповідача Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнають (а.с. 28). Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі дозволу, наданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно протоколу № 17 засідання виконавчого комітету Лохвицької міської ради народних депутатів від 07.12.1982 року надано дозвіл на будівлю гаражу по [ADDRESS] (а.с. 10). Технічний паспорт на гараж виготовлено 23.09.2017 року (а.с. 16-22). Земельна ділянка, на якій побудований гараж, розміром 0,003 га, кадастровий номер 5322610100:50:006:0273 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , з 20.11.2018 року перебуває у власності позивача (а.с. 11-12). Згідно довідки ПП «Бюро послуг та консультацій» № 3119 від 23.09.2023 року право власності на вказаний гараж у КП «Лубенське МБТІ» не зареєстроване (а.с. 13). Листом «Центру надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лохвицької міської ради № 46/07-14 від 20.07.2023 року відмовлено у реєстрації права власності на гараж, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього (а.с. 14). Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стороною відповідача позов визнаний у повному обсязі, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з положенням ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76\~ЦПК України докази в їх сукупності, та оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено будівництво гаражу, цільове призначення якої: для індивідуального гаражного будівництва, суд вважає необхідним застосувати ст. 376 ЦК України та визнати за [PERSON] право власності на збудований гараж.

Outcome: approved