Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача Адвокат Петрик О.В. звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 19.07.2015 року за актовим записом №01; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,6 грн. та на правничу допомогу в сумі 2000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.07.2015 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача адвокат Петрик О.В. просить шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя сторін у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на утримання сім`ї та дітей зокрема, що призвело до неможливості проживати однією сім`єю. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам малолітніх дітей. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] не прибула. При цьому, представник позивача [PERSON] адвокат Петрик О.В., що діє на підставі ордеру серії ВС №1214458 від 30.06.2023 року (а.с.14), 20.09.2023 року надіслала до Шаргородського районного суду в системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.50). Клопотання адвокат Петрик О.В. мотивує тим, що на час розгляду справи в суді позивач перебуватиме за межами України та не зможе прибути в судове засідання. Позивач не має заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі та підтримує позовні вимоги в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.50). 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 10.07.2023 року (а.с.20-21). При цьому, відповідач [PERSON] в судові засідання не прибув повторно. Відповідно до\~вимог п.2\~ч.7\~ст.128\~ЦПК України,\~судова повістка\~відповідачу \~ [PERSON] \~про виклик\~в судові\~засідання,\~призначені на\~12.09.2023\~року та\~на 22.09.2023\~року,\~надсилалася судом\~за адресою\~зареєстрованого у\~встановленому законом\~порядку місця\~проживання,\~згідно з\~інформацією \~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру №139526\~від 06.07.2023\~року:\~ [ADDRESS] \~ (а.с.18-19).\~ Вказана поштова кореспонденція судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 12.09.2023 року та на 22.09.2023 року, що надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, повертається до суду (а.с.45). З довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вбачається, що вручення неможливе у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Така довідка поштового відділення \~вважається\~належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, \~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 12.09.2023 року та на 22.09.2023 року, розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 01.08.2023 року та 12.09.2023 року (а.с.31, 47). Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 року (а.с.20-21), не подавав. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1.\~ 20.09.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Петрик О.В., що діє на підставі ордеру серії ВС №1214458 від 30.06.2023 року (а.с.14), надіслала до Шаргородського районного суду в системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.50). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач до суду не подавала. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 10.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Петрик О.В., до [PERSON] про розірвання шлюбу; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 01.08.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.20-21). 2. Згідно з ухвалою суду від 01.08.2023 року, здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено дати першого та другого судових засідань: 12.09.2023 року та 22.09.2023 року, відповідно; прийнято рішення про виклик відповідача у судові засідання в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.28-29). 3. 12.09.2023 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 22.09.2023 року у зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] (а.с.46). 4. 22.09.2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Петрик О.В., до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.52-53). При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.6, 7). Позивач [PERSON] має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2-4). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, оскільки відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 10.07.2023 року, до суду не подав. Таким чином,\~суд вважає,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя та\~збереження шлюбу\~неможливе та\~суперечить інтересам\~позивача та малолітніх дітей сторін. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача та малолітніх дітей сторін, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, так як не подав до суду відзиву із викладенням заперечень щодо позовних вимог [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки, відповідно до вимог ст.113 СК України, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися тим прізвищем, яке їй присвоєно при реєстрації шлюбу, то відсутні підстави для зазначення у судовому рішенні її бажання продовжувати іменуватися прізвищем « [PERSON] ». VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При зверненні з цим позовом до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 30.06.2023 року (а.с.1). Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. При вирішенні судом позовних вимог [PERSON] в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує норми ст.ст.2, 15, 133, 137, 141 ЦПК України та практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат. Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.\~ У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.\~ При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у цій справі встановлено наступні обставини. Позивачем було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 червня 2023 року з Адвокатським об`єднанням «Альтерум», що підтверджується Договором (а.с.11) та ордером серії ВС №1214458 від 30.06.2023 року, виданим Адвокатським об`єднанням «Альтерум» адвокату Петрик О.В. на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.14). Адвокатом Петрик О.В.,\~згідно з вказаним Договором про надання правничої допомоги, розрахунком розміру наданої професійної правничої допомоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.12), актом наданих послуг від 30.06.2023 року (а.с.13) визначено вартість робіт (послуг) в обсязі 2000 грн. Так, п.3.1 Договору про надання правничої допомоги встановлено, що вартість послуг АО за цим Договором становить 1000 грн. за годину надання професійної правничої (правової) допомоги. Пунктом 3.5 Договору про надання правничої допомоги встановлено, що оплата проводиться в спосіб, визначений законодавством, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів після стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, якщо інше не погоджено сторонами. Крім того, п.3.3 Договору про надання правничої допомоги передбачено, що надана професійна правнича допомога, зафіксована в Розрахунку розміру правничої допомоги та в Акті наданих послуг, підлягає розподілу при ухваленні судового рішення, яким завершується розгляд справи у кожній інстанції. З розрахунку, наведеного адвокатом Петрик О.В. (а.с.12) вбачається, що нею впродовж однієї години надано консультацію позивачу, що становить 1000 грн., а також впродовж однієї години складалася позовна заява до суду та готувалися додатки до неї, що становить 1000 грн. Тобто, розрахунки проведено адвокатом Петрик О.В. у відповідності до умов Договору. З Акту наданих послуг від 30.06.2023 року вбачається, що позивачеві надані послуги в повному обсязі згідно з Договором, зокрема, впродовж двох годин надано консультацію та складання і написання позову та готування додатків до неї, а вартість послуг становить по 1000 грн. за годину роботи, тобто вартість правничої допомоги складає 2000 грн. (а.с.13). Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає\~детальний опис робіт\~(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України,\~розмір витрат на оплату послуг адвоката\~має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15\~ц вбачається, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини … За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4\~ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, зазначений у Договорі між позивачем та Адвокатським об`єднанням, дотриманий адвокатом при проведенні розрахунку, є співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Відтак, виходячи з вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України та умов Договору про надання правничої допомоги, що викладені в п.п.3.2, 3.3, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2000 грн. у рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, яка надана [PERSON] адвокатом Петрик О.В. у цій цивільній справі, прийнята позивачем за актом наданих послуг (а.с.13) та зазначена у позовній заяві як така, яку очікує понести позивач у зв`язку із розглядом вказаної справи в суді. Отже, вимоги про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved