Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові позивач зазначила, що 30 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу є одна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , призвідце дитини було змінено рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 1 червня 2009 року по справі №2-2154/2009. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, 10.03.2005 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та їй присвоєно прізвище [PERSON] . Їх син з дня народження і по сьогоднішній день проживає зі позивачем та знаходиться на її утриманні. Вони разом мешкають за адресою. [ADDRESS] . До досягнення ним повноліття відповідач сплачував на його утримання аліменти. На даний час він досяг повноліття, але продовжує навчання на першому курсі Національного університету «Одеська політехніка» за спеціальністю 125 Кібербезпека, термін навчання з 01.10.2022 р. по 31.07.2026 р. У 2022 році син [PERSON] закінчив Чорноморський ліцей №4, так як він цікавиться та має гарні інтелектуальні здібності до вивчення інформаційно-комп`ютерних технологій, успішно освоїв основи інформатики у школі, приймав он-лайн участь у конкурсах з інформатики та комп`ютерної грамотності, сам виявив бажання навчатися поглиблено програмуванню_та вступити до вищого навчального закладу, а саме до Національного університету «Одеська політехніка» за спеціальністю 125 Кібербезпека. Для того щоб вступити на бюджетну форму навчання йому не вистачило балів з національного мультипредметного тесту, тому він вирішив вступити на навчання за платною формою. Так як він є студентом денної форми навчання і в міру своєї зайнятості не може самостійно заробляти на свої потреби та на оплату освіти, ми як батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та надати їм освіту. Отже, для навчання сина програмуванню, необхідні фінансові витрати, до яких входить: оплата за навчання (контракт), загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 128000 грн. - це 2667 грн. на місяць, транспортні витрати до місця навчання і повернення додому - це 3410 грн. на місяць, канцтовари, харчування, одяг, комп`ютерна техніка, засоби зв`язку (телефон та сплата за тарифом щомісячна), комунальні платежі. Протягом навчального 2022-2023 року відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги №03-20078к від 14.09.2022 року, позивач заплатила за 1 курс навчання 32000 (тридцять дві тисячі) гривень. Відповідач жодних коштів на оплату вартості навчання або покриття його витрат не давав та не дає. Позивач тимчасово залишилася без роботи, зараз знаходиться у її пошуку, додаткових доходів не має, розлучена. У неї на забезпечені ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу, донька [PERSON] [INFO] . Оскільки дітей виховує сама, то не має фінансової можливості покривати усі витрати самостійно. Її щомісячні витрати на дітей перевищують усі її доходи. Через складний фінансовий стан постійно використовує позики та кредитну лінію її банківської картки для забезпечення мінімально необхідних потреб. Додатково відповідач не допомагає і ніколи не допомагав. Тому, для вирішення фінансових витрат, пов`язаних з навчанням сина [PERSON] у університеті, вимушена звернутися до суду. За весь період сплати аліментів відповідач систематично ухилявся від сплати, приховував й надалі приховує своє місце роботи за кордоном, а саме є моряком закордонного плавання про що свідчать данні з регулярного перетину кордону, відповідь в межах виконавчого провадження з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, про діючі документи моряка, які були оновлені нещодавно, сплачував аліменти як безробітній, ще й з постійними затримками. Також відповідач має свій власний бізнес, а саме декілька продуктових магазинів та магазин з продажу пива та вина власного виробництва у місті Вилкове. Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] , є заможною людиною яка має дуже великі фінансові статки і може надавати своєму синові фінансову допомогу, відповідно до законодавства. В зв`язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] ,\~ [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення ним 23-х років. Після відкриття спрощеного позовного провадження 17.07.2023 р. відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що заявляючи вимогу прохальній частині позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, позивачка скриває той факт, що на розгляді Кілійського районного суду Одеської області вже знаходиться позовна заява: [PERSON] (позивач по справі № 502/1121/23) до [PERSON] (відповідач по справі № 502/1121/23) про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, у розмірі 32 249,50 грн (справа № 502/555/23). Ознайомившись з позовною заявою позивачки, звертає увагу суду на обставини що мають істотне значення при розгляді даної справи по суті та винесенні рішення. Наразі він перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] та має трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , сина - [PERSON] [INFO] , доньку - [PERSON] [INFO] . Вони з дружиною ведуть спільне господарство і повинні забезпечувати себе та своїх неповнолітніх дітей усім необхідним для проживання: годувати, одягати, лікувати, навчати, тощо. Також, останні роки він тяжко хворіє, періодично вимушений проходити медичне обстеження та систематично має проходити курс лікування, регулярно приймати медикаменти та задля цього він витрачає немалі кошти. У разі не лікування або ж неналежного лікування, стан його здоров`я значно погіршиться, що може призвести до інвалідності. Наразі він є безробітним, по причині значних проблем зі здоров`ям, а його сім`я утримується за рахунок його дружини, яка працює на державному підприємстві. В процесі розгляду даної справи та винесення справедливого рішення, просить суд врахувати зазначені обставини у відзиві та керуватися нормами ст.ст. 182, 185 Сімейного кодексу України, а саме при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, врахувати обставини що мають істотне значення: стан його здоров`я та матеріальне становище, наявність інших неповнолітніх дітей, наявність на праві власності майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, тощо. У позовній заяві позивачка наводить на нього наклеп, стверджуючи, що він систематично ухилявся від сплати аліментів, приховуючи своє місце роботи за кордоном, а саме є моряком закордонного плавання, сплачував аліменти як безробітний, ще й з постійними затримками, має свій власний бізнес, тощо. Проте незрозуміле, на якій підставі позивачка таке заявляє. Він вважає, що позовні вимоги позивачки не можуть бути задоволені в повному обсязі. З цього приводу надає на розгляд суду пояснення. Позивачка повідомляє, що я систематично ухилявся від сплати аліментів проте, це є наклепом, скриваючи той факт, що він регулярно сплачував аліменти, але у зв`язку з тим, що розмір виплат змінювався відповідно до вимог чинного законодавства, інколи траплялася невелика заборгованість, яку він згодом виплачував у повному обсязі, також багато випадків, коли відбувалися сплати наперед. Влітку 2022 р. він не відправив платіжні докази приватному виконавцю, але гроші були відправлені на банківський рахунок позивачці. Таке сталося тому, що він не вважав, що не відправлення таких доказів, може стати приводом для накладення арешту на усе його майно, та заборону йому перетинати кордон України, навіть якщо гроші позивачка отримала. Він ніколи навмисно не ухилявся від сплати аліментів, тим більше - систематично. Надана позивачкою інформація, що він начебто ухилявся від сплати аліментів - є неправдивою й безпідставною, яка була вигадана із ціллю опорочити його гідність та моральний облік, виставити його перед судом, як безпринципну й аморальну людину, з метою вимагання коштів з його сім`ї. Позивачка доповідає суду, що витрати за навчання дитини (контракт), які складають 128 000 грн, мають бути враховані при призначенні розміру аліментів, але вона приховує той факт, що нею вже подавалася заява до Кілійського районного суду (справа 502/555/23), в якій вона вимагає примусити відповідача сплачувати 50% вартості за навчання та 50% вартості ноутбука, який потрібен через незручності дистанційного навчання. Стає незрозумілим, чому ті й самі витрати за навчання мають бути повторно враховані при призначенні розміру аліментів, незважаючи на те, що він навіть не оспорював таку вимогу позивачки і ще три роки тому дав згоду добровільно сплачувати за вартість навчання дитини. З приводу вищезазначеного повідомляю, що позивачка вводить суд в оману, скриваючи інформацію про вимоги, зазначені у справі 502/555/23, з метою збільшення розміру аліментів. Позивачка в своєму позові зазначає, що транспортні витрати до міста навчання і повернення додому складають 3410 грн на місяць, але вона приховує той факт, що має у приватній власності ще одну квартиру у [ADDRESS] , яка знаходиться на відстані лише 5,5 км. від навчального закладу, та її повнолітній син може уникнути транспортних витрат взагалі, проживаючи по зазначеному адресу. Тож ймовірно, що позивачка має нагоду здавати в оренду зазначену квартиру, й тим самим отримувати додатковий дохід, покриваючи транспортні витрати. Позивачка знову вводить в оману суд, скриваючи інформацію про можливість взагалі уникнути зайвих витрат на транспортні послуги, з метою збільшення розміру аліментів. Позивачка стверджує, що він ніколи не допомагав їй окрім аліментів, тим самим вводить суд в оману, оскільки ще до народження дитини, коли вона за власною ініціативою розірвала з ним відносини, він виявив бажання добровільно допомагати дитині, але позивачка відмовилася від пропонованої ним грошової допомоги. Цей факт може підтвердити людина, яка передавала позивачці гроші у розмірі 2000 грн, що на момент 2004 р. дорівнювало 8,4 мінімальних зарплат. У той час він збирався підтримувати дитину про що розповів у доданій записці. Замість запропонованої вільної підтримки, позивачкою було обрано шлях судів та судових виконавців, позбавлення його батьківських прав, тим самим позбавивши дитину батька. Зараз він не має можливості додатково допомагати, тому що стан його здоров`я не дозволяє йому працювати, а також в його власній сім`ї є троє неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивачка зазначає, що вона є тимчасово безробітна, не має додаткових доходів, самостійно виховує ще одну дитину, через що її щомісячні витрати на дітей перевищують доходи та вона постійно використовує позички та кредитну лінію банківської картки для забезпечення мінімально необхідних потреб. Але, позивачка приховує від суду той факт, що вона має у приватній власності дві квартири, які розташовані за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів за № 337434271 від 29.06.2023, зазначені квартири Позивачка придбала за договорами купівлі-продажу, а саме: - першу квартиру (1/2 частки), придбала згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2013 р., - другу квартиру (1 ціла) придбала згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2022 р. Крім того, після розлучення з третім чоловіком [PERSON] , позивачка отримала дві квартири у [ADDRESS] , автомобіль й значну суму грошей (зі слів [PERSON] ). Такі обставини можуть свідчити про те, що твердження позивачки, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, є невірним. Відомо, що нерухомість в м. Одеса коштує дорого, тому заявлена позивачкою інформація про те, що вона, будучи розлученою та не маючи ніякого доходу, використовує позики та кредитну лінію її банківської карти, суперечить тому факту, що її фінансові можливості дозволили їй придбати квартиру в м. Одеса у 2022 році. Позивач надає неправдиву інформацію стосовно її фінансового стану, бо вона є заможною та самодостатньою людиною - проживаючі у власній квартирі в м. Чорноморськ, вона має можливість купити квартиру в м. Одеса - його сім`я такої можливості не має. З приводу того, що він начебто є заможною людиною, має значні фінансові статки, повідомляє що позивачка неодноразово робила запити через виконавця про його статки, нерухоме та рухоме майно, а також рахунки в банках, і їй добре відомо, що ніяких рахунків у відповідача немає. У приватній власності має житловий будинок (1/2 частки), в якому мешкає зі своєю родиною - він, його дружина [PERSON] та троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також має транспортний засіб вантажний автобус «Mercedes Sprinter» 2005 р. в., на якому він працював підприємцем. Іншого нерухомого та рухомого майна не має. Зараз їх спільне майно - автобус і дім арештоване за вимогою позивачки (за справою № 502/1862/21, хоча про розгляд зазначеної справи, він, як відповідач, не був належним чином повідомлений). Ствердження позивачки, що він є власником декількох продуктових магазинів - є неправдиве. Доказами такого ствердження можуть бути лише Відомості з державного реєстру про право власності на нерухоме майно - комерційна нерухомість, або договори оренди нерухомого майна - магазинів, але ніяких таких доказів позивачка не надає, тому що їх не існує взагалі. В свою чергу, він повідомляє, що ніколи не мав і не має жодного власного магазину, а надана позивачкою інформація з цього приводу - є неправдивою та вигаданою. Також, в позовній заяві позивачка зазначає, що він має свій власний бізнес виробництва вина, посилаючись на лист Головного управління ДПС в Одеській області за вих. № 21866/6/15-32-12-06-06 від 05.10.2022 р. Проте, позивачка надає суду неправдиву інформацію, тому що відповідно до зазначеного листа, повідомляється, що він перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 04.05.2016 по 30.12.2021 р., то незрозуміла яким чином така інформація може виступати у ролі доказів наявності у відповідача власного бізнесу, виробництва вина. Дійсно, я був підприємцем та виробляв не вино, а квас, своїми силами та в невеликій кількості й тільки в літній період. Вироблену продукцію я продавав у м. Вилкове в торговельному кіоску площею 6 м2, який працював лише три літніх місяці на рік. Коли сезон закінчувався, я працював водієм на вантажному автобусі по доставці продуктів харчування. Зараз його торговельний кіоск не працює, а автобус є арештованим за вимогою позивачки. З приводу вищевказаного заявляє, що надана позивачкою інформація про те, що він має власний бізнес - є неправдивою та вигаданою, з ціллю вимагання коштів з його сім`ї. Ствердження позивачки про те, що він начебто завжди сплачував аліменти як безробітний є неправдою, тому що доки він був працездатний, то сплачував аліменти як підприємець, але у грудні 2021 року йому довелося закрити ФОП за станом здоров я. Після того він перестав бути суб`єктом підприємницької діяльності та останні півтора роки сплачував аліменти як безробітний. В позовній заяві позивачка зазначає, що нібито він приховує своє місце роботи за кордоном, а саме є моряком закордонного плавання, посилаючись на довідку про перетин кордону та діючи документи моряка відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. Стає незрозумілим, яким чином документи моряка можуть свідчити про те, що людина працевлаштована за кордоном, тому що є громадяни, які не мають документів моряка, але мають роботу за кордоном, і ті, що мають документи моряка - є безробітними. У відповідача дійсно є документи, які засвідчують кваліфікацію моряка, проте це не може доводити про працевлаштування закордоном, а лише може свідчити про отриману професію. У січні 2022 року він отримав підтвердження до робочого Диплому старшого механіка з метою отримати роботу на портовому буксирі, але у зв`язку з тим, що стан його здоров`я швидко погіршився, він не зміг влаштуватися. Наприкінці 2021 року він захворів СОVID-19 та потрапив до СОVID - відділення Єврейської лікарні у м. Одеса у дуже тяжкому стані. Так як лікування хвороби СОVID -19 та витрати на ліки потребували немалих коштів, його дружина вимушена була взяти кредит у сумі 100000 грн., який вони досі виплачують за рахунок заробітної плати його дружини. На сьогоднішній день заборгованість складає 74340,90 грн. Після тривалого лікування у лікарні м. Одеси, від повернувся до м. Вилкове де продовжив проходити курс лікування. Внаслідок перенесеної хвороби, його легені втратили 8% живих клітин назавжди. Після лікування він так й не зміг працевлаштуватися у зв`язку з погіршенням стану здоров`я після перенесеного захворювання СОVID -19 - у нього почалися проблеми із суглобами. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, задля забезпечення безпеки його сім`ї - дружини та неповнолітніх дітей, йому довелося законно виїхати закордон, де він зараз мешкає зі своєю сім`єю. У зв`язку з нестерпним болем у колінах, йому довелося двічі пройти медичне обстеження: у липні 2022 р., та у лютому 2023 р., які показали, що чашечка на правому колійному суглобі пошкоджена й складається з частин, та фрагмент кісті відірвано, маються численні субхондральні ураження та руйнування хрящів, остеофітні реакції великогомілкової, стегнової та колійної чашечок, а ліве коліно, на момент обстеження, постраждало менше, й на думку лікаря, це сталося тільки тому, що на нього лягало велике навантаження. Пізніше, коли такі ж самі болі з`явилися у лівому коліні, а також у всіх інших суглобах, стало зрозуміло, що головною причиною є прогресуючий артроз, який стався внаслідок захворювання СОУЮ-19, та окрім колійних суглобів, він має болі у всіх суглобах, тому доводиться постійно проходити курс лікування та регулярно приймати медикаменти проти білю. У серпні 2023 він проходитиме заплановане наступне обстеження, але вже зараз розуміє, що стан його здоров`я погіршується. Наразі йому боляче пересуватись та стан здоров`я не дозволяє йому працювати взагалі - ані в Україні, ані закордоном. Його сім`я зараз утримується за рахунок його дружини, яка працює на державному підприємстві. Тому, незрозуміле на яких підставах позивачка заявляє, що він є заміжньою людиною. Позивачка, посилаючись до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 91-17073/15-22 від 11.07.2022 стверджує, що він регулярно перетинав кордон України у період 11.07.2017 р. по 10.07.2022 р. та на підставі такого ствердження заявляє, що він є моряком закордонного плавання. Так дійсно він неодноразово перетинав кордон України та з цього приводу надає пояснення. Староказаче, Кучурган, Градинці, Виноградівка, Табаки, Мамалига це пропускні пункти кордону Україна - Республіка Молдова. Чоловік рідної сестри його дружини [PERSON] має родичів у Республіці Молдови, так як його мати родом з м. Чимішлія, тому вони виїжджали з України до Республіки Молдова по їх запрошенню у гості; відносно виїзду/в`їзду з/в [ADDRESS] повідомляє, що його рідна сестра [PERSON] у 2016 році виїхала на ПМП до Іспанії і він, по запрошенню її сім`ї, приїздив до них у гості, останній раз був у 2021 році. Незрозуміле, яким чином інформація про перетин кордону може свідчити про працевлаштування за кордоном. В своїх позовних вимогах позивачка просить суд стягувати з нього аліменти на сина, який продовжується навчатися у сумі 10000 грн. щомісячно, та окрім іншого, ця сума враховується щоб покривати такі витрати: 2667 грн. на місяць на оплату контракту за навчання в університеті, 3410 грн. на місяць за оплату транспортних послуг, але такі витрати не можуть бути враховані при визначенні розміру аліментів тому що, як було зазначено вище, кошти за оплату контракту позивачка вже вимагає у справі № 502/555/23 у розмірі 32 249,50 грн. - 50% витрат на оплату за навчання в університеті та 50% витрат на придбання комп`ютерної техніки, а транспортні витрати були взагалі вигадані, маючи на увазі той факт, що позивачка має власну квартиру, яка розташована недалеко від навчального закладу. Фінансовий стан його сім`ї є недостатній, щоб сплачувати аліменти у сумі 10000 грн. щомісячно, проте, він не відмовляється підтримати дитину у навчанні і згоден виплачувати аліменти, як то було затверджено ним ще три роки тому, але у зв`язку з тим, що статки його сім`ї є гірші, ніж статки позивачки, а саме; він не має можливості працювати через проблеми зі здоров`ям, його сім`я на даний час має певні фінансові труднощі, в його сім`ї є троє неповнолітніх дітей, які мають утримуватися за рахунок нього та його дружини, вони мають зобов`язання по кредиту, який ще будуть сплачувати протягом наступних п`яти років, а також враховуючи, що окрім аліментів, він погодився сплачувати витрати за навчання згідно справи 502/555/23. При розгляді даної справи, просить суд врахувати вищезазначені ним обставини та призначити аліменти у твердій грошовій сумі 2000грн. (дві тисячі гривень) щомісячно. 13.09.2023 р. позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач наголошує, що нею приховується від суду позовна заява за номером 502/555/23, нібито з тими самими вимогами і з тих самих підстав, що не відповідає дійсності. Так, дійсно нею подана позовна заява по справі 502/555/23 про стягнення додаткових витрат. Додаткові витрати стягуються на дитину до 18 років, що регламентовано ст. 141 СК України. Дана позовна заява №502/1121/23 має інший характер та вид стягнення, а саме аліменти на дитину, яка продовжує навчання, та яка подається коли дитині виконалося 18 років і вона дійсно продовжує навчатися не важливо в якому закладі освіти, якщо це доведено в суді. Тому відповідач плутає суті позовів і вважає що це одне й те саме. Син закінчив Чорноморський ліцей №4, коли йому виконалося 17 років та вступив до Національного університету «Одеська політехніка» в 17 років, що унеможливлювало законно подати позов на аліменти після 18, а нею були понесені витрати за контракт до 18 років, тому фактична сума яка підлягала поверненню 1/2 за навчання підпорядковується стягненню в порядку додаткових витрат на дитину. Відповідач зазначає, що в неї в приватній власності знаходиться дві кварти і що вона може одну здавати або жити в ній тим самим покривати транспортні розходи. Так, вона має в приватній власності зазначені квартири, але ці квартири належать її донці [PERSON] від минулого шлюбу за рахунок заборгованості та майбутніх аліментів від яких був звільнений її колишній чоловік [PERSON] , одну з квартир вона змушена була продати, так як вона була від забудовника і не придатною до життя, а замість неї придбала невеличку квартиру у м. Одеса, тому ці квартири є майбутніми аліментами на її іншу дитину, від іншого шлюбу до досягнення нею повноліття і не можуть братися до уваги судом як її дохід. Відповідач пише про наявність в неї якогось дому та автомобіля від колишнього чоловіка, що не відповідає дійсності, та нічим не підтверджується. Відповідач стверджує, що він намагався допомагати як до народження дитини так й після, що не відповідає дійсності. Пише про якихось вигаданих свідків, не вказуючи ні імені ні прізвища, якщо такі існують. Коли народився син, з пологового будинку її не забирав і не цікавився взагалі про стан дитини, коли нею було подано позов на аліменти, то подав зустрічний, що це начебто не його дитина й що взагалі на яких підставах його записали, як батька. Згодом після експертизи ДНК було доведено, що [PERSON] його син, відповідач продовжував ігнорувати свою дитину, тоді нею було прийнято рішення звернутися до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав та змінити прізвище дитини. До суду про позбавлення прав відповідач навіть не з`явився, та судом її позовні вимоги були задоволено в повному обсязі. Хороших батьків які цікавляться своєю дитиною не позбавляють батьківського піклування. Якби [PERSON] намагався й надалі допомагати окремо від мізерних аліментів, робив подарунки, то мав можливість через суд поновити свої батьківські права, але він не скористався такою можливістю бо йому було байдуже на свою дитину, бо він керувався лише своїми емоціями і образами на неї, через те що вона не схотіла з ним проживати одним подружжям. Через 15 років, коли син намагався вступити після дев`ятого класу до коледжу, за весь цей час вона написала першого листа з проханням допомагати та сплачувати навчання, але відповіді так і не отримала, залишила свій номер телефону для спілкування, але ніхто жодного разу навіть не зателефонував і не поцікавився яким чином і яку допомогу потребує їх син [PERSON] . Відповідач як не визнавав цю дитину з народження, так і не визнає її і по сьогодні. Саме тому вона звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідач наголошує на тому, що він не спроможний платити аліменти і нібито не має статків таких як у неї на придбання квартири в м. Одесі, але приховує той факт, що саме в м. Одесі їх подружжя будучи в шлюбі придбало квартиру, яку було оформлено на дружину [PERSON] , так само подружжям було придбано автомобіль Hyundai Santa Fe коричневого кольору, номер якої їй не відомий, так як не приділяла раніше цьому уваги. З додатку Опендатабот наявна інформація про рухоме та нерухоме майно, де зазначено, що [PERSON] належить 4 об`єкти нерухомості, а [PERSON] три об`єкти нерухомості. Також [PERSON] та [PERSON] мають сімейний бізнес, а саме, тримають у власності декілька продуктових магазинів, які оформлені на матір відповідача [PERSON] . Якщо відповідач і закрив свою підприємницьку діяльність, то дружина його цього не зробила та надалі займається підприємницькою діяльністю, а саме продажем продуктів харчування, алкоголем, тютюном, напоями власного виробництва, такими як квас та вино. Тому докази про те, що відповідач більше не займається сімейним бізнесом є не правдивими й що він продавав власного виробництва лише квас, а не вино, не відповідаю дійсності так як навіть з витягів з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається вид діяльності, чим саме займається подружжя [PERSON] . Це говорить про те, що відповідач та його родина не може утримуватися за рахунок державної заробітної плати його дружини, яка на даний момент зі слів відповідача знаходиться за кордоном разом з дітьми. Звідси виникає питання, на які кошти сім`я [PERSON] проживає закордоном, адже життя закордоном не з дешевих. Відповідач стверджує, що відповідь Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про наявність діючих документів ніяк не свідчать про те, що людина працює за кордоном, проте умовчує той факт, що документи та підвищення кваліфікації надаються лише при наявності робочого стажу на відповідних судах та відповідного плав цензу до кожної категорії. Поновлені документи, а саме диплом за посадою старший механік суден з потужністю ГЕУ 3000 кВт і більше, отримав 25.01.2022 року, та через місяць виїхав закордон на роботу, і по сьогоднішній день не повернувся, в зв`язку з закритими кордонами рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/1862/21 за несплату аліментів, бо добре розуміє, що він не зможе наступного разу виїхати на роботу закордон. З відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, також спостерігається періодичність виїзду і в`їзду в країну з проміжком в чотири місяці: чотири місяці вдома, 4 місяці закордоном. Тому звертаю увагу суду, що це є прямим доказом того, що [PERSON] працював і працює моряком на судах закордонного плавання та нахабно вводить суд в оману. Відповідач повідомляє що він ніби то хвора людина яка не може працювати за станом свого здоров`я надаючи при цьому докази про проходження лікування та аналізів за минулі роки, а не на сьогоднішній день. Жодного доказу не надано, що саме на сьогоднішній день він вважається хворою людиною, яка не може працювати, при цьому немає висновків лікаря, що людина має інвалідність або інше, що унеможливлює подальше працевлаштування відповідача або якусь перешкоду в цілому. Тому дана історія хвороби, яка вже минула декілька років потому не може братися до уваги судом як доказ його непрацездатності за станом здоров`я, а навмисне хоче розчулити суд з метою зменшення розміру аліментів. Кредитну позику в такому розмірі як 100000 грн., звичайній без статків людині банк ніколи не надасть, а лише тільки при наявності значного щомісячного доходу, який мабуть при взяті позики надала дружина відповідача. Також з довідки про споживчий кредит не вбачається на що саме брався кредит і яким чином це має впливати на зменшення розміру аліментів. Тому вважає цей доказ не суттєвим і не має братися судом до уваги. Виходячи з усього вище зазначеного можна зробити висновок, що відповідач ухиляється усілякими способами від відповідальності сплачувати аліменти, намагаючись неправдивою інформацією зменшити розмір аліментів. Зважаючи на зазначене, позивач просить позовні вимоги підтвердити в повному обсязі. 18.09.2023 р. відповідач надав заперечення, в якому вказав, що позивачка у відповіді на відзив повідомляє суду, що справа 502/555/23 про стягнення додаткових витрат відповідно до регламенту до статті 141 СК України передбачає лише стягнення на дитину до 18 років, та нібито він плутає суть позовних вимог по справах 502/555/23 та 502/1121/23. Проте, знаючи бажання позивачки отримати максимально високі аліменти, вона враховує усі додаткові витрати, які можуть бути, тим самим вистроює свій добробут за рахунок чужих сімей. Тому не виключаю, що позивачка будучи не задоволеною отриманими аліментами, в подальшому не звернеться до суду з позовом щодо отримання нових додаткових витрат. Тому, просить суд не враховувати вимоги позивачки включити додаткові витрати для встановлення розміру аліментів. Позивачка у свій відповіді на відзив звертає увагу суду, на те що квартира, яка знаходиться в її приватній власності, належить не їй, а є наслідком минулого шлюбу і не може братися до уваги судом як її дохід. Проте, згідно інформації з ДРРП від 29.06.2023 р. за № 337434271 саме Позивачка володіє даною квартирою, а не її донька. Тому, до повноліття доньки, позивачка може використовувати цю квартиру на свій розсуд та заробляти на ній гроші. Тому стає незрозумілою вимога позивачки до суду щоб не брати до уваги можливий дохід з оренди цієї квартири на даний час це є власністю позивачки та має бути врахована у даній справі. Позивачка доповідає суду, що він нібито вигадав, що намагався допомагати дитині ще до її народження, передавши гроші через «якихось вигаданих свідків», не вказуючи їх прізвищ. Повідомляю суду й нагадую позивачці, що «вигадані свідки» це [PERSON] , дружина [PERSON] - сім`я, яка мешкала на одній квартирній площадці з їхньою, на той час сім`єю, за адресою [ADDRESS] - їх вхідні двері були розташовані напроти їхньої вхідної двері та вони довгий час з ними дружили й спілкувались. Також, позивачка стверджує, що коли син намагався поступити після дев`ятого класу до коледжу, вона написала листа з проханням допомагати та сплачувати навчання, але відповіді так й не отримала. Він дійсно отримав листа від позивачки з проханням допомогти поступити сину до вузу та в подальшому сплачувати навчання. Ним на її вайбер, був направлений лист про згоду допомагати сплачувати навчання сина у разі якщо він поступить до вищого навчального закладу, проте позивачкою більше ніяких доказів про вступ сина до вищого навчального закладу надано не було. Позивачка вводить суд в оману, надаючи неправдиву інформацію нібито його дружина має квартиру в Одесі, та в якості доказів надає той факт, що її дружині належать чотири об`єкта нерухомості. Так, дійсно її дружині належать 4 об`єкти нерухомості: дві земельні ділянки у [ADDRESS] та вул. Т. Повстання 32 (1/2 частина) - то є дві земельні ділянки, які складають їх двір, на цьому подвір`ї побудований їх сімейний дім (спільна сумісна власність - третій об`єкт нерухомості), де мешкала її сім`я до початку війни, та господарські приміщення (четвертий об`єкт нерухомості). Тобто чотири об`єкта нерухомості, які належать її дружині -це є їхнє подвір`я на якому розташовані житловий будинок та господарські споруди, а інформація про те, що у її дружини є квартира в Одесі - є неправдива та вигадана позивачкою й не відповідає дійсності. В якості доказів надає Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів за № 346365449 від 13.09.2023 на її дружину - [PERSON] , в якій вказано усі об`єкти нерухомого майно та відсутня будь-яка інформація про квартиру в Одесі. Відносно інформації про три об`єкти нерухомості які належать йому - це ті ж самі дві земельні ділянки у [ADDRESS] та вул. Т. Повстання 32 - дві ділянки які складають їхній двір, та на цьому подвір`ї побудований їхній житловий будинок (третій об`єкт нерухомості). В якості доказів до відзиву на позовну заяву була надана Інформацію з ДРРП за № 337485318 від 29.06.2023 р. Всі ці об`єкти нерухомості були отримані ними від батька її дружини, так як це подвір`я було його «спадщиною». Також позивачка надає неправдиву інформацію про те, що в їхній сім`ї є автомобіль Hyundai Santa Fe. Відповідач зазначає, що ні у нього, ані у його дружини ніколи не було автомобіля Hyundai Santa Fe коричного кольору - це повністю неправдива інформація, яку надає позивачка без будь-яких доказів, бо таких не існує й не існувало взагалі ніколи. Позивачка надає неправдиву інформацію про те, що в них є сімейний бізнес виробництво вина та володіння магазинами. Коли він відкривав підприємницьку діяльність, то указав три категорії діяльності: виробництво безалкогольних напоїв, оптова торгівля безалкогольними напоями та виробництво вина. Відкриті категорії дозволяють, але не вимагають від підприємця займатись усіма видами діяльності, тобто суб`єкт підприємницької діяльності може займатись однією з відкритих категорій й не займатися іншими взагалі. Так, він відкрив категорію «виробництво вина», але ніколи цим видом діяльності не займався. Задля того, щоб займатися таким видом діяльності, потрібно мати сертифікацію продукції, технічні умови, оренду та ліцензію на виробництво, але ніяких таких дозволів та документів позивачка не надає, бо таких не існує взагалі. Продаж вина не могли б здійснюватись без фіксації продажів та прибутків у державній податковій службі - але ніяких таких доводів позивачка не надає, тому, що їх не існує взагалі. Інформація про те, що він виробляв вино для реалізації - е неправдивою та вигаданою. Зараз, у зв`язку з тяжким станом здоров`я, я не маю можливості займатися підприємницькою діяльністю взагалі, тому у грудні 2021 року вимушений був закрив ФОП. Позивачці (якщо вона не знає) що відповідно до діючого законодавства, її дружина не несе відповідальності за аліменти, призначені її чоловікові, тому незрозуміла, які претензії можуть бути у позивачки до трудової діяльності дружини відповідача. Якщо б він мав великі статки, як заявляє позивачка, то його дружина не працювала б взагалі. Орендований магазин, в якому колись її дружина намагалася отримати дохід для забезпечення їхньої сім`ї (в якій є ще троє неповнолітніх дітей), зараз належить іншому підприємцю, а закриття підприємницької діяльності його дружини вже у процесі й має бути завершено до кінця поточного місяця. Позивачка в своїй відповіді на відзив зазначає неправдиву інформацію, що він нібито має працевлаштування за кордоном з тих пір, як ще у березні 2022 р. покинув Україну, та з цього приводу повідомляє наступне: позивачка має багату фантазію з приводу того, що, якщо він із сім`єю виїхав за кордон під час бойових дій в Україні, то це є прямим доказом працевлаштування за кордоном. Він виїхав за кордон задля безпеки його сім`ї, та у зв`язку з тим, що в нього з`явилися значні проблеми зі здоров`ям, він знаходиться під наглядом лікарів у країні перебування. Він не має працевлаштування за кордоном, так саме, як і в Україні. Позивачка звинувачує його у тому, що він надаю суду неправдиву інформацію про стан його здоров`я, нібито надані ним докази - є доказами про лікування за минули роки «декілька років тому». Таке звинувачення є фальсифікацією фактів, тому що останні надані результати обстежень про тяжкий стан його здоров`я - хвороба суглобів колін, були зроблені у лютому 2023, тобто у поточному році. Задля її впевненості, що він має дійсно тяжкий стан здоров`я, надає результати останнього обстеження, а саме: 1. призначення препаратів від лікаря ревматолога; 2, призначення препаратів від лікаря - нейрохірурга; 3. виписка від лікаря нейрохірурга; 4 виписка результатів обстеження МРТ; 5. результати аналізів крові; 6. докази оплати за проведення обстеження та лікувальні препарати. Всі докази станом на 13.09.2023 р. та 14.09.2023 р., тобто на момент написання даного заперечення. Виписка від лікаря-нейрохірурга повідомляє про тяжкий стан та проблемами у хребцях шиї. Лікарем було прописано дуже сильний знеболювальний засіб, який прописується хворому лише при гострих болях й приймається у строго дозованій кількості. Саме цей препарат може свідчити, що він має тяжкий стан здоров`я із гострими болями. Надає пояснення: лікар травматолог, який призначив наступне обстеження на серпень 2023 р., зробивши огляд, направив його до лікаря-ревматолога тому, що гострі болі у суглобах колін змінилися на гострі болі у суглобах усього організму, а найбільше у шийних хребтах, лопатках та плечах та задньої сторони голови - стало майже неможливим повертати голову і навіть утримуватись якийсь час без болі. Лікар-ревматолог, зробивши обстеження, назначив ревматичні аналізи крові та тест на захворювання СОVID -19, направивши його до лікаря-нейрохірурга. Лікар-нейрохірург, зробивши обстеження направив на МРТ голови та шийних хребців. Усі результати обстежень та висновків лікарів додаються, та в них зазначається тяжкий стан здоров`я, пошкодження шийній хребців у тяжкій формі з гострими болями усіх суглобів організму, гострі болі при повертанні шиї, шийні хребці N0.4, 5, б пошкоджені. За результатами обстеження лікар повідомив його про те, що з часом потрібно буде провести операцію. Це тільки наслідки, а головну причину таких руйнувань у організмі лікар чекає отримати з результатів автоімунного обслідування результат буде готовий лише через 10 днів, тому не може бути наданий до заперечення. Людина, із такими проблемами зі здоров`ям, які сталися в нього, як наслідки захворювання СОVID -19, не зможе пройти медичне обстеження та бути найнятим на роботу моряком, але гостре бажання позивачки мати значні статки у вигляді доходу за рахунок чужої сім`ї, перевищує здоровий глузд. Щодо вимог позивачки про висновки лікаря стосовно його інвалідності та непрацездатності, повідомляє наступне: лікар-нейрохірург повідомив, що його тяжкий стан здоров може стати причиною призначення інвалідності, але таке призначення не може бути виконано на підставі висновків одного лікаря - то є довга процедура, яка може бути виконана тільки спеціально призначеною медичною комісією. Заява на таке призначення вже планується за допомогою лікаря, але строки на отримання таких висновків залежать тільки від діючого законодавства Міністерства здоров`я країни перебування. Позивачка вважає, що позику у розмірі 100000 грн. банк може надати тільки людині із значними статками, тому надання такого кредиту може свідчити про значні статки його дружини. Так, його дружина працює та вже багато років займає високі посади на державних підприємствах, але незрозуміло, як претензії по призначенню та сплаті аліментів, відповідно до вимог діючого законодавства, можуть бути пред`явлені позивачкою до дружини відповідача. Його дружина працює усе її доросле життя задля добробуту їхньої сім`ї, є поважною людиною, та їй банк надав кредит на підставі довідки про заробітну плату на державному підприємстві, - на відміну від позивачки, яка взагалі не вважає потрібним працювати, а її добробут будується на судових процесах із її колишніми чоловіками, з використанням фальсифікацій та неправдивих даних. Його дружина була вимушена взяти кредит у банку саме тому, що його статки не відповідають потребам їхньої сім`ї, в якій є троє малолітніх дітей та хворий чоловік, що є цілком логічно й зрозуміло будь-якій нормальній людині, але то є незрозумілим позивачці, бо її бажання власного добробуту за рахунок чужої сім`ї перекреслили здоровий глузд. В процесі розгляду даної справи та винесення справедливого рішення, просить суд врахувати зазначені обставини у відзиві та заперечені на позовну заяву, врахувати обставини що мають істотне значення, а саме: стан його здоров`я, який з кожним місяцем погіршується, наявність трьох неповнолітніх дітей, та наявність матеріального становища, тощо. При розгляді даної справи, просить суд врахувати вищезазначені ним обставини та призначити аліменти у твердій грошовій сумі 1500грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані сторонами заяви по суті справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.2002 р., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 30.06.2002 року у Вилківській міській раді Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 26. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.2005 р. виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №11. Встановлено, що у сторін є спільна повнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області та зареєстрованим Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 35. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 2-2154/2009 від 11.06.2009 р. [PERSON] позбавлено батьківських прав, відносно його дитини [PERSON] та останньому змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 18.06.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 15.06.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 199. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 22.07.2021 р., 11.07.2022 р. [PERSON] з 11.07.2017 р. по 10.07.2022 р. неодноразово перетинав державний кордон України. З інформації наданої Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків від 27.07.2022 р. № 1/8-872/02-1353/22\~вбачається,\~що [PERSON] , в тому числі видано підтвердження робочого диплому за посадою старший механік суден з потужністю ГЕУ 3000 кВт і більше № 00387/2017/01 від 25.01.2022 р. Відповідно інформації Головного управління ДПС в Одеській області від 05.10.2022 р. № 21866/6/15-32-12-06-06, [PERSON] перебував на обліку як ФОП з 04.05.2016 р. по 30.12.2021 р. в Кілійській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області. За останній звітній податковий період 2021 р. [PERSON] звітність до контролюючого органу не надавав. Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З довідки № 413 від 28.04.2023 р. та договору 03-20078к від 14.09.2022р. вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми здобуття вищої освіти Інституту інформаційної безпеки, радіоелектроніки та телекомунікацій Національного університету Одеська політехніка. Закінчення навчання планується 30.06.2026 р. Вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік /курс навчання/ становить 16000 грн. Квитанціями № ЕВВ2-91ЕМ-В0А8-72АН від 06.09.2022 р. та № 082А-Р9А1-7В53-26ТМ від 20.01.2023 р. [PERSON] здійснено сплату за 1 курс навчання [PERSON] загальною\~сумою 32000\~грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2005 р., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 25.09.2005 року у Виконкомі Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 39. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2015 р., запис акта про народження № 156, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2015 р., запис акта про народження № 155, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2016 р., запис акта про народження № 12, [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З висновку центра медичної візуалізації від 28.02.2023 р. [PERSON] має старий перелом надколінка в латеральній третині, пов`язаний із прогресуючою хондропатією колінної чаші. Згідно медичного листа від 14.09.2023 р [PERSON] має діагноз: шийний ретроспондильоз С4/5+С5/6 При вирішенні справи судом враховано і застосовано відповідні положення діючого законодавства: У відповідності до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~\~Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~\~Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачем не було надано фактичних даних щодо доходу відповідача, тобто його можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у визначеному позивачем розмірі, а також беручи до уваги, стан здоров`я\~відповідача,\~наявність інших\~неповнолітніх дітей\~на його\~утриманні, суд визначає розмір належних до стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, як те встановлено положеннями ст. 184 СК України, та з урахуванням обов`язку іншого з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, що продовжує навчання, також брати участь в її утриманні, вважає такими, що підлягають до часткового задоволення, та стягує аліменти з відповідача у розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання\~дитини на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial