Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (надалі по тексту - позивач, ТОВ «Рада 5») звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) заборгованості у розмірі 8 557 грн. 14 коп. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговує житлово-експлуатаційна організація ТОВ «Рада 5». Позивач вказує, що відповідач користується та отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість на загальну суму 8 557 грн. 14 коп., що складається з: 7 939 грн. 08 коп. - сума основного боргу, 0, 37 коп. - інфляційна складова, 45 грн. 42 коп. - 3 % річних та 572 грн. 27 коп. - пеня. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 22.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 27.08.2020 року (а.с. 26-27). Ухвалою суду від 15.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків (а.с. 58-60). 18.04.2023 року від представника позивача Гіневської-Гайдай М.О. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 64-66). Представник позивача Фоменко Д.О. в засідання не з`явився, надав заява про розгляд справи у їх відсутність, позовну заяву підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, на адресу суду повернувся конверт із зворотнім повідомленням із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, відзив на позовну заяву відповідачем надіслано не було, свою позицію щодо розгляду справи, відповідач не виклав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є нездійснення оплати за надані йому послуги, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.05.2009 року (а.с. 13). Будинок [ADDRESS] обслуговує житлово-експлуатаційна організація ТОВ «Рада 5». 09.12.2008 року між ТОВ «Рада 5» та [PERSON] укладено договір управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (а.с.7-12). Відповідно до п. 2.1.2 договору, платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 2.1.4 договору за несвоєчасне внесення на рахунок підприємства плати, передбаченої цим договором, споживач сплачує пеню згідно умов чинного законодавства. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування будинку та прибудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 зі змінами та доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. №45 на власника, наймача житлового приміщення, покладено обов`язок сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу відповідач у період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року не сплачує надані позивачем комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 8 557 грн. 14 коп., що складається з: 7 939 грн. 08 коп. - сума основного боргу, 0,37 грн. - інфляційна складова, 45 грн. 42 коп. - 3 % річних та 572 грн. 27 коп. - пеня (а.с. 6, 69). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 8 557 грн. 14 коп. є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 762 грн. (а.с. 5) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved