Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 60, 61, 63, 68 СК України, статті 16, 317, 321, 368, 372, 383, 391 ЦК України просив визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : - 1/3 частину нежитлової будівлі приміщення кафе « [INFO] » загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 28886/100000 частини нежитлової будівлі магазину « [INFO] » загальною площею 1688,00 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/5 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль легковий Toyota RAV-4, номер шасі: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . В порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/6 частину нежитлової будівлі приміщення кафе « [INFO] » загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 28886/200000 частини нежитлової будівлі магазину « [INFO] » загальною площею 1688,00 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/10 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 26.03.1990 між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , був укладений шлюб, який 10.08.2013 був розірваний. Від шлюбу спільних дітей не мають. За час перебування у шлюбі з [PERSON] , ними за спільні кошти було придбано наступне майно: 1/3 частину нежитлової будівлі приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набуту у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 24.01.2005, зареєстрованого за номером 65; 28\~886/100 000 частини нежитлової будівлі магазину «Русь», загальною площею 1\~688,00 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набута у власність на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовським М.С. 28.04.2012, зареєстрованого за номером 874; 1/5 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка набута у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 26.11.2004, зареєстрованого за номером 3518; автомобіль легковий «TOYOTA RAV-4», номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , набутий у власність на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «Автосаміт ЛТД» № 3016 від 20.05.2008. Вищевказане майно на підставі статей 69-72 СК України та статті 372 ЦК України підлягає поділу між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 20 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України( том 1 а.с. 36-38). Ухвалою судді від 10 січня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 лютого 2020 року, а також залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватне підприємство «Будівельна компанія «Славутич», Закрите акціонерне товариство «Реланж», Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК»( том 1 а.с. 62-65). Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ІНФОРМ КОНСАЛТ», Приватне підприємство «Торговий центр Русь», [PERSON] , АКІБ «УкрСиббанк», [PERSON] , до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору(том 1 а.с. 166-169). Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України було зупинено провадження у справі( том 1 а.с. 170-173). Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 10 вересня 2020 року( том 1 а.с. 228-229). Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року було відкладено судове засідання на 01 жовтня 2020 року на підставі пункту 5 частини 2 статті 223 ЦПК України та визнано потрібним, щоб позивач дав особисті пояснення( том 2 а.с. 17-18). Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року було залучено до участі у справі правонаступників третіх осіб АКІБ «УкрСиббанк» - Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» - Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК»( том 2 а.с. 61-62) Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року було відкладено судове засідання на 26 жовтня 2020 року на підставі пункту 5 частини 2 статті 223 ЦПК України та визнано потрібним, щоб позивач дав особисті пояснення( том 2 а.с. 63-64). Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року за клопотанням [PERSON] , третьої особи у справі, на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України було зупинено провадження по справі( том 2 а.с. 106-109). Ухвалою суду від 22 травня 2023 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 13 червня 2023 року( том 2 а.с. 164-166). Ухвалою суду від 13 червня 2023 року було відкладено судове засідання на 03 серпня 2023 року на підставі пункту 5 частини 2 статті 223 ЦПК України та визнано потрібним, щоб позивач дав особисті пояснення( том 2 а.с. 23-231). 03 серпня 2023 року було оголошено перерву у судовому розгляді справи на 18 серпня 2023 року у зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Мозгового О.О.. Ухвалами суду від 18 серпня 2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] частини нежитлової будівлі магазину «Русь» загальною площею 1688,00 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частини автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та визнання за позивачем [PERSON] в порядку поділу майна подружжя права власності на 28886/200000 частини нежитлової будівлі магазину «Русь» загальною площею 1688,00 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та права власності на 1/2 частину автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , і було оголошено перерву у судовому розгляді справи за клопотанням представника третіх осіб адвоката Пономаренко Ю.В. до 01 вересня 2023 року на підставі частини 2 статті 240 ЦПК України ( том 3 а.с. 138-143). Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року за клопотанням представника третіх осіб які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] адвоката Пономаренко Ю.В. витребувано у приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Хусалімової Лесі Василівни належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого за номером 65 від 24.01.2005, а саме: нежитлової будівлі - приміщення кафе « [INFO] » загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та оголошено перерву у судовому розгляді справи до 19 вересня 2023 року на підставі частини 2 статті 240 ЦПК України( том 3 а.с. 229-231). Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року за клопотанням представника третіх осіб які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] адвоката Пономаренко Ю.В. витребувано у приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Хусалімової Лесі Василівни належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2004, а саме: нежитлової будівлі - магазину « [INFO] » загальною площею 831,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та оголошено перерву у судовому засіданні до 06 жовтня 2023 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України( том 4 а.с. 63-65). В судовому засіданні представник позивача адвокат Мозговий О.О. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що в період шлюбу за спільні кошти позивачем та відповідачем було придбано 1/4 частину нежитлової будівлі приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 24.01.2005, та 1/5 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 26.11.2004. Відповідно до статті 60 СК України в порядку поділу майна подружжя необхідно визнати за позивачем право власності на 1/8 частину приміщення кафе\~« [INFO] » (\~кафе на\~44\~посадочних місця),\~яке \~знаходиться \~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та 1/10 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в призначені судові засідання: 06.02.2020, 10.09.2020, 01.10.2020, 26.10.2020, 13.06.2023, 03.08.2023, 18.08.2023, 01.09.2023, 19.09.2023, 06.10.2023 не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань повідомлена належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надала. Представник третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , - адвокат Пономаренко Ю.В. в судовому засіданні не підтримала позовні вимоги та просила відмовити з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні докази, що 1/4 частину приміщення кафе\~« [INFO] »,\~яке \~знаходиться \~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та 1/5 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було придбано за спільні кошти позивача і відповідача. Крім того, позивач не приймав участі в утриманні цього майна, не оплачував комунальні послуги та пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Треті особи: Приватне підприємство «Будівельна компанія «Славутич», Закрите акціонерне товариство «Реланж», Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ІНФОРМ КОНСАЛТ», Приватне підприємство «Торговий центр Русь», Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» в призначене судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 06 жовтня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 26 березня 1990 року Калитянською селищною радою Броварського району Київської області, актовий запис № 12, який був розірваний у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 від 10 серпня 2013 року ( том 1 а. с. 8-9). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 24 січня 2005 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 65, [PERSON] , відповідач у справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи у справі, купили в рівних частках кожний приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215 кв.м, місцезнаходження якого: [ADDRESS] ( том 4 а.с. 3-5). До договору купівлі-продажу додана копія заяви [PERSON] , позивача у справі, посвідчена 17 січня 2005 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 64, із змісту якої вбачається, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] , на купівлю на умовах на свій розсуд за сумісні кошти, набуті під час перебування в зареєстрованому шлюбі, нерухомого майна - частини приміщення кафе « [INFO] » на 44 посадочних місць, загальною площею 215 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( том 4 а.с. 12). \~ \~ \~ \~Згідно із відповіддю № 168631 від 02.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення кафе « [INFO] » ( кафе на 44 посадочних місць), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу майна, посвідченого 24.01.2005 приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В.. Дата реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 2013 року 24.01.2005. Дата реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 02.06.2023 ( том 3 а.с. 34-38). \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у справі № 377/505/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіансова компанія «Амбер», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна та витребування з чужого незаконного володіння, яке набрало законної сили 08 липня 2020 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 1803774532115, - приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 05 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «АМБЕР» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим № 444. Витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 1803774532115, - приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування державної реєстрації права власності на нього за [PERSON] та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна у відповідних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Визнано недійсним договір іпотеки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 1803774532115, - приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 13 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В. за реєстровим № 766. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо державної реєстрації іпотеки), індексний номер 46842142 від 14.05.2019 10:40:06, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В.. Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 31527273, зареєстрований 13.05.2019 на підставі договору іпотеки №766 від 13.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В.. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо державної реєстрації заборони на нерухоме майно), індексний номер 46841600 від 14.05.2019 10:26:07, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В.. Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №31526713 у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрований 13.05.2019 на підставі договору іпотеки №766 від 13.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В. ( том 1 а.с. 190-223, том 2 а.с. 143-162). \~ \~ \~ \~Із змісту вказаного рішення суду вбачається, що 21 січня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладено кредитний договір №10. Відповідно до п.2.1. вищезазначеного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 300 000 гривень. За користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 14,5% річних. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 18 січня 2013 року. Відповідно до п.4.1. кредитного договору, виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нежитлового приміщення кафе « [INFO] » у [ADDRESS] . 22 січня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), як Іпотекодержателем, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як іпотекодавцями, було укладено іпотечний договір №4, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. за реєстровим № 213. 17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, відповідно до якого права та обов`язки ПАТ «Промінвестбанк», зокрема, за кредитним договором №10 від 21.01.2008, перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи. Крім того, 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як первісним іпотекодержателем, та ТОВ «Кредитні ініціативи» як новим іпотекодержателем, було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик O.A., зареєстрованого в реєстрі за № 1423. На умовах вказаного договору, з урахуванням додатків до нього, усі права та обов`язки ПАТ «Промінвестбанк», зокрема, за іпотечним договором № 213 від 22.01.2008, укладеним з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перейшли до нового іпотекодержателя - ТОВ «Кредитні ініціативи». 28 грудня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» уклали договір факторингу, відповідно до п.1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитним договором №10 від 21 січня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] 05 квітня 2019 року ТОВ «АМБЕР» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., за реєстровим № 444, згідно якого ТОВ «АМБЕР» продало [PERSON] за 559600 гривень \~приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В., за реєстровим № 763, згідно якого [PERSON] продала [PERSON] \~за 250 500 гривень \~приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .\~\~Того ж дня,\~\~тобто 13 травня 2019 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позикодавець до 08 листопада 2020 року позичив позичальнику\~812 382 гривень 50 копійок. 13 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було також укладено договір іпотеки від 13.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В. за реєстровим № 766. На умовах вказаного договору іпотеки приміщення кафе було передано [PERSON] в іпотеку [PERSON] у якості забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] з поверненням суми позики у розмірі\~812 382 гривень 50 копійок \~за договором позики грошей № 765 від 13 травня 2019 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у справі № 377/505/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіансова компанія «Амбер», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна та витребування з чужого незаконного володіння, що набрало законної сили 08 липня 2020 року, приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , витребувано з чужого незаконного володіння, шляхом скасування державної реєстрації права власності на нього за [PERSON] та поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна у відповідних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~Реєстрації права власності на приміщення кафе « [INFO] » (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у відповідних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після набрання вказаним рішенням суду законної сили відбулася 02 червня 2023 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 26 листопада 2004 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3518, [PERSON] , відповідач у справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи у справі, купили в рівних частках кожний нежитлову будівлю магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв.м, місцезнаходження якого: [ADDRESS] . До договору купівлі-продажу додана копія заяви [PERSON] , позивача у справі, посвідчена 26 листопада 2004 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3508, із змісту якої вбачається, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на купівлю на умовах на свій розсуд за сумісні кошти, набуті під час перебування в зареєстрованому шлюбі, нерухомого майна, - 1/5 частки будівлі магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( том 4 а.с. 145-157). ). \~ \~ \~ \~Згідно із відповіддю № 168568 від 02.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлова будівля магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу майна, посвідченого 26.11.2004 приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В.. З Державного реєстру іпотек вбачається, що нежитлова будівля магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є предметом іпотечного договору від 25.12.2006, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», третьою особою у справі, правонаступником якого є Акціонерне товариство\~«УКРСИББАНК»,\~та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6007 ( том 3 а.с. 48-55). Відповідно до електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що є Додатком 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17 травня 2018 року № 658 ( у редакції наказу Фонду державного майна України від 12 січня 2021 року № 24), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 2018 року за № 677/32129, вартість приміщення кафе «ІВЕРІЯ», загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 14270008,88 гривень; вартість нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 94626425,88 гривень ( том 3 а.с. 132-137). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини третьої статті 368\~Цивільного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у частині другій цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом частини першої статті 61 цього Кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша). Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу\~України (частина 2). Як передбачено у частині першій статті 69 цього Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом частини першої статті 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] ,\~ відповідачем\~у справі,\~за час\~перебування у\~шлюбі із\~ [PERSON] ,\~позивачем,\~ було\~придбано \~ майно:\~ 1/4 частина приміщення кафе « [INFO] » ( кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/5 частина нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як вказано позивачем у позовній заяві та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, спірне майно було придбано за рахунок коштів спільного сімейного бюджету подружжя. Зазначені обставини також підтверджені і в заяві [PERSON] , позивача у справі, посвідченої 26 листопада 2004 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованої в реєстрі за № 3508, яка додана до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину « [INFO] », із змісту якої вбачається, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на купівлю на умовах на свій розсуд за сумісні кошти, набуті під час перебування в зареєстрованому шлюбі, нерухомого майна, -1/5 частки будівлі магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також в заяві [PERSON] , посвідченої 17 січня 2005 року приватним нотаріусом Славутицької міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованої в реєстрі за № 64, підтверджено, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на купівлю на умовах на свій розсуд за сумісні кошти, набуті під час перебування в зареєстрованому шлюбі, нерухомого майна - частини приміщення кафе « [INFO] » на 44 посадочних місць, загальною площею 215 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами той факт, що гроші, які були використані для купівлі вищевказаного спірного майна, були спільними коштами з позивачем, тому суд приходить до висновку, що спірне майно в силу статті 60, частини третьої 3 статті 61 Сімейного кодексу України було придбано за спільні кошти позивача та відповідача під час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи, що позивач та відповідач не домовилися про поділ майна, то суд врахувавши їх інтереси вважає, що відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України кожна сторона спору в порядку поділу майна має право власності на 1/8 частину приміщення кафе\~« [INFO] » (\~кафе на\~44\~посадочних місця),\~загальною площею\~215,8\~кв.\~м,\~яке \~знаходиться \~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та на\~ 1/10 частину нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки доказів того, що між подружжям була встановлена інша домовленість щодо поділу вказаного майна матеріали справи не містять і судом не встановлено. При цьому,\~ суд\~звертає увагу,\~що \~ відповідно\~до правовстановлюючих\~документів,\~досліджених в\~судовому \~засіданні,\~спільним сумісним\~майном [PERSON] та\~ [PERSON] \~є саме\~ 1/4 частина приміщення кафе « [INFO] » ( кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а не 1/3 частина, як зазначено позивачем у позовній заяві. Слід зазначити, що перебування майна в іпотеці не перешкоджає його поділу між подружжям у судовому порядку та визнанню права власності на нього, оскільки при поділі такого майна дія договору іпотеки не припиняється і такий поділ не є розпорядженням предметом іпотеки. За змістом положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому самому обсязі і на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо в іпотеку передано майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та на момент такої передачі зареєстровано на праві власності за одним із подружжя, то наступний поділ цього майна з визначенням часток кожного із подружжя, не припиняє іпотеку. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 359/441/20 (провадження № 61-6735св22). Стаття 15\~ЦК України передбачає\~право кожної\~особи на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16\~ЦК України та статтями 2, 4, 13 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Стаття 12\~ЦПК України передбачає,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доводи представника третіх осіб адвоката Пономаренко Ю.В. про те, що позивачем подано позов про поділ спільного майна подружжя після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Адвокат Пономаренко Ю.В. приймає участь у справі як представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , тому її заява про сплив позовної давності не має правового значення у даній справі. Від відповідача [PERSON] заява про застосування строку позовної давності до суду не надходила. Не впливають на суть вирішення спору про поділ майна подружжя і твердження представника третіх осіб про те, що позивач не приймав участі в утриманні спірного майна, оскільки вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. За таких\~обставин,\~ позов\~необхідно задовольнити\~частково та\~визнати спільним\~сумісним майном\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ 1/4\~частину \~ \~приміщення кафе\~« [INFO] » (\~кафе на\~44\~посадочних місця),\~загальною площею\~215,8\~кв.\~м,\~яке знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та \~1/5\~частину \~ нежитлової\~будівлі магазину\~« [INFO] »,\~загальною площею\~831,9\~кв.\~м,\~ \~ що\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ оскільки спірне майно придбане під час шлюбу сторін за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності на нього зареєстровано за відповідачем. В порядку поділу майна необхідно визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на:\~ 1/8 частину ( 1/2 від 1/4 частини) приміщення кафе « [INFO] » ( кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/10 частину ( 1/2 від 1/5 частини) нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, тому задоволенню не підлягають. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов про поділ спільного майна подружжя є позовом майнового характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна. Як зазначено у пункті 10 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За змістом\~частини \~першої статті\~ 4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий\~збір справляється\~у відповідному\~розмірі від\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб,\~встановленого законом\~на 1\~січня календарного\~року,\~в якому\~відповідна заява\~або скарга\~подається до\~суду,\~-\~у відсотковому\~співвідношенні до\~ціни позову\~та у\~фіксованому розмірі. Позовна заява подана до суду в грудні 2019 року, тому для розрахунку судового збору необхідно приймати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019 року. Як зазначено в статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у 2019\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~з \~розрахунку на\~місяць з\~1\~січня 2019\~року для працездатних осіб встановлений в розмірі 1921 гривня. Таким чином, мінімальний розмір судового збору в 2019 році становив для подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 768,40 гривень, максимальний розмір 9605 гривень. Враховуючи,\~що \~судом \~визнається \~спільним сумісним\~майном \~сторін 1/4 частина приміщення кафе « [INFO] » ( кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/5 частина нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також вимога про визнання за позивачем 1/8 частини приміщення кафе\~« [INFO] » (\~кафе на\~44\~посадочних місця),\~загальною площею\~215,8\~кв.\~м,\~яке \~знаходиться \~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та 1/10 частини нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею 831,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то сплаті за вказані вимоги підлягав судовий збір в розмірі 9605 гривень (14270008,88 гривень (вартість приміщення кафе «ІВЕРІЯ») /4/100 % + 94626425,88 гривень (вартість нежитлової будівлі магазину «Айнур») /5/100 % =224927,87 гривень, що підлягає обмеженню максимальним розміром судового збору 9605 гривень). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2450 гривень при подачі позовної заяви до суду ( том 1 а.с. 1-2), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2450 гривень, інша сума судового збору підлягає сплаті відповідачем на користь держави в розмірі 7155 гривень( 9605 гривень -2450 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial