Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 51421,75 грн. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 20.09.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №P25.103.78574. Відповідно до договору відповідач отримав кредит в розмірі 50000 грн зі сплатою 3% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені Договором. Банк повністю своє зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит. 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея банк» було укладено Договір факторингу №31/12-2, відповідно до якого банк передав факторові з 31.12.2015, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому передачі прав вимоги. Відповідача письмово повідомили про відступлення права вимоги за кредитним договором. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення прав вимоги 31.12.2015 становить 51421,75, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте разом із позовом подав заяву, у якій просив справу розглядати без їхньої участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.09.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №P25.103.78574, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн строком на 60 місяців. За користування кредитом позичальник (відповідач) сплачує проценти в розмірі 3,0000% річних від залишкової суми кредиту. 31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея банк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» укладено Договір факторингу №31/12-2, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» приймає належні ПАТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з пунктом 4.3. Договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року, права вимоги до Боржників перелічених у Акті прийому передачі прав вимоги, переходять до фактора від клієнта після підписання сторонами відповідного акту прийому передачі прав вимоги. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги з урахуванням положень п.1.3 цього Договору. Відповідно до Додатку №2 до Договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015р., ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» прийняла право вимоги до боржника [PERSON] . загальна сума заборгованості станом на 31.12.2015 становить 51421,75 грн на підставі Договору №P25.103.78574 від 20.09.2013 року. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відтак судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився та не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факт виконання зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved