Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

09 травня 2023 року [PERSON] звернулася в\~суд з\~позовом до Старокостянтинівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату, Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про стягнення плати за провадження освітньої діяльності. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] [PERSON] (Замовник) уклала із Старокостянтинівським міжшкільним навчально-виробничим комбінатом (Виконавець) договір про провадження освітньої діяльності. Згідно даного договору Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника провести освітню діяльність з професії «Водія автотранспортних засобів категорії «В», «С» [PERSON] , який являється сином [PERSON] .. Однак, Виконавець не виконав своїх зобов`язань, а саме в період з 2019 2020 навчального року він не здійснював освітньої діяльності та після закінчення освітнього процесу не видав Замовнику документ про освіту державного зразка. Причиною невиконання договору Виконавцем стало закінчення терміну дії сертифікату про Державну акредитацію, який виконавець в чергове отримав лише 01.07.2021 року. Зважаючи на невиконання Старокостянтинівським міжшкільним навчально-виробничим комбінатом своїх зобов`язань за договором, які полягали в не проведенні освітньої діяльності з професії «Водій автотранспортних засобів категорії «В», «С» [PERSON] та не видачі за її результатами документа про освіту державного зразку, що на думку позивача потягло за собою відповідальність Виконавця у вигляді відшкодування сплачених нею за договором про надання послуг грошових коштів у розмірі 8424 грн., у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Щодо визначення належного відповідача у даному спорі, [PERSON] в позовній заяві зазначає, що Виконавцем за договором «Про провадження освітньої діяльності» є Старокостянтинівський міжшкільний навчально-виробничий комбінат, однак отримувачем плати за провадження освітньої діяльності відповідно до наданих рахунків та банківських квитанцій є управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Отже, управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, на думку позивача, як розпорядник коштів за освітніх послуг, має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами і має брати участь у справі як співвідповідач. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснити без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у даній справі не заперечує. Старокостянтинівський міжшкільний навчально-виробничий комбінат, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причин неявки суду не повідомив. Однак, в матеріалах справи міститься заперечення від 22.05.2023 року на позовну заяву, згідно якого Директор Старокостянтинівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Селюченко В. зазначає, що немає підстав для повернення коштів, оскільки кошти внесені позивачем за навчання на казначейський рахунок закладу і використанні на заробітну плату вчителів та майстрів виробничого навчання, що проводили освітню діяльність з [PERSON] .. Також зазначає, що позивачеві була запропонована альтернатива щодо вирішення даного питання, оскільки [PERSON] на той час вже пройшов повний курс навчання, на підтвердження чого директором було надано журнали обліку успішності теоретичної підготовки та відвідування занять з практичних навичок керування транспортними засобами, та залишилось виконання формальної частини виписати документ по отриманню сертифікату про акредитацію закладу, однак позивач відмовилась. Крім того, Директор Старокостянтинівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Селюченко В. заперечив щодо стягнення коштів в розмірі 8\~424 грн., оскільки в матеріалах справи підтверджуючі документи (квитанції надані позивачем) засвідчують сплату коштів у розмірі 6975 грн. Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причин неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Між Старокостянтинівським міжшкільним навчально-виробничим комбінатом в особі директора Селюченка В.О., який діє на підставі статуту освітнього закладу (далі Виконавець) та [PERSON] (далі Замовник) було укладено договір про провадження освітньої діяльності періодом з 01.09.2018 року по 31.05.2020 року. Відповідно до п.1 Договору про провадження освітньої діяльності, Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника провести освітню діяльність з професії «Водій автотранспортних засобів категорії «В», «С» [PERSON] , форма освітнього процесу денна, навчання розпочинається з 01.09.2018 року по 31.05.2020 року. Згідно п.2.3 та п.2.5 Договору, обов`язком Виконавця, є видати Замовнику документ про освіту державного зразку. У разі дострокового припинення дії договору (незалежно від підстав для такого припинення) у зв`язку з ненаданням Замовнику освіти передбаченої п.1 повернути кошти, що були внесені Замовником як попередня плата за провадження освітньої діяльності. Відповідно до пунктів 3.1 Договору, обов`язком замовника є своєчасно вносити плату за провадження освітньої діяльності в розмірі та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п.4.2 та 4.3 Договору, загальна вартість провадження освітньої діяльності становить (без вартості палива для провадження освітньої діяльності навчальної їзди) 8424 грн.. Замовник вносить плату за провадження освітньої діяльності у грошовій одиниці України гривні помісячно у рівних частках до 7-го дня наступного місяці, що передував. Відповідно до п.5.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. З метою досудового врегулювання спору позивачем була направлена Досудова вимога від 14.07.2021 року, згідно якої [PERSON] просить терміном в 10-ть робочих днів з моменту отримання даної вимоги повернути їй кошти в сумі 8424 грн. сплачені за Договором про провадження освітньої діяльності. Проте з дня направлення даної Досудова вимога і до моменту подання позову, відповідачем так і не було здійснено жодних дій для досудового врегулювання спору. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Договору про провадження освітньої діяльності укладеного між Старокостянтинівським міжшкільним навчально-виробничим комбінатом в особі директора Селюченка В.О., який діє на підставі статуту освітнього закладу та [PERSON] , а також копії квитанцій, з яких вбачається, що [PERSON] здійснював щомісячно плату за навчання в Старокостянтинівському МНВ комбінаті, група А-60, та загальна сума внесена за навчання становить 6975 грн., а не як зазначено позивачем в розмірі 8424 грн. При підписанні вищевказаного Договору сторони погодилась з усіма істотними умовами зазначеними в Договорі. Відповідач порушив своє зобов`язання за Договором не надавши належним чином свої послуги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611, 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Норма ч. 1 ст. 901 ЦК України, регламентує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З вищевикладеного вбачається, що позивачем прийняті на себе зобов`язання за Договором про провадження освітньої діяльності та виконувалися належним чином, за навчання [PERSON] в Старокостянтинівському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті регулярно щомісячно сплачувалися кошти, (загальна сума сплачених коштів становить 6975 грн., що підтверджується належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи), а освітня підготовка зі сторони виконавця проводилась не належним чином, в результаті чого прийняті на себе зобов`язання за Договором зі сторони Виконавця не були виконані. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі, виникають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, оскільки наявні підстави для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача плати внесеної за провадження освітньої діяльності у розмірі 6975 грн.. Вказаний розмір плати внесеної за провадження освітньої діяльності здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду копіями квитанцій. Відповідачем доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 8424 грн., а підлягає стягненню в сумі 6975 грн., що складає 82,79 % (6975 грн. х 100 : 8424 грн.). Тому з Старокостянтинівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату та Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь позивача слід солідарно стягнути 888 грн. 83 коп. судового збору (1073,60 х 82,79 %).

Outcome: partial