Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова группа «ТАС» 15 березня 2023 року пред`явила до [PERSON] позов про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу FA 00050103 предметом якого є страхування транспортного засобу марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] . 15 березня 2020 року о 16 год. 50 хв. у м. Володимир-Волинський на вул. Зимнівській, 33, Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] та Volvo, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований транспортний засіб марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.07.2020 року (справа № 154/86020) та якою відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 15 березня 2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність Договору страхування, представник власника пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] проведено його огляд про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію № 05863-16 від 17.03.2020 року відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 10\~615,66 грн. У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 06573/16/920 від 23 березня 2020 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 10\~615,66 грн., яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 89466 від 27 березня 2020 року. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 10\~615,66 грн. то відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу у порядку регресу (суброгації) зазначену суму, а також просив стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2\~684,00 грн. Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка є малозначною, і розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та справу призначено до розгляду по суті на 02 травня 2023 року, судове засідання неодноразово відкладалося у зв"язку із неявкою відповідача, востаннє на 09 жовтня 2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Указаний автомобіль [PERSON] застрахував ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», що відомо із договору\~\~добровільного страхування наземних транспортних засобів FA 00050103 від 8 травня 2019 року та поліса № АО/5495147, предметом якого є страхування транспортного засобу марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] , отримавши пакет послуг ( а. с. 3, 4). 15 березня 2020 року о 16 год. 50 хв. у м. Володимир-Волинський на вул. Зимнівській, 33, Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] та Volvo, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За правилами ч. 7\~ст. 81 ЦПК України, судом було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення № 154/860/20 (провадження № 3/307/659/20) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] , з якої встановлено наступне. Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2020 року [PERSON] 15 березня 2020 року о 16 год. 50 хв. в м. Володимирі-Волинському по вул. Зимнівській, 33, Волинської області, керуючи тягачем марки Volvo, номерний знак [NUMBER] при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] , який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3. Правил дорожнього руху. Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 220335 від 15 березня 2020 року, рапортом від 15 березня 2020 року та схемою місця ДТП від 15 березня 2020 року, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] . Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 13.07.2020. Відповідно до ч. 4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, [PERSON] відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, котрий на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом і яка завдана з його, відповідача, вини. Із заяви про настання події видно, що страхувальник [PERSON] 15 березня 2020 року звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку, а саме про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася між транспортними засобами Hyndai i30, номерний знак [NUMBER] - власник [PERSON] (водій [PERSON] ) та тягачем марки Volvo, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість), ремонтної калькуляції, страхового акта та розрахунку страхового відшкодування, доданого до страхового акта, видно, що загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку становить 10\~615,66 грн. ( а. с. 7-9, 12). Унаслідок зазначеного страхового випадку страховиком 27 березня 2020 року страхувальнику було виплачене страхове відшкодування в сумі 10\~615,66 грн., що вбачається із платіжного доручення (а. с. 3, 14). Відповідно до\~ч. 2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відтак, до ПрАТ «Страхова група «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду надано не було. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Ураховуючи наведене, [PERSON] повинен відшкодувати позивачу у порядку суброгації 10\~615,66 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 2684,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved