Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 14.02.2023 АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11120576000 від 21.02.2007 в розмірі 8099,53 дол. США та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4442,82 грн., оскільки останні не виконують умови договору. Вказує, що згідно з вимогами ЗУ «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове найменування Банку ПАТ «УкрСиббанк», в подальшому у відповідності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів банку 17.10.2018 було прийнято рішення про зміну типу на приватне акціонерне товариство, та зміну найменування на АТ «УКРСИББАНК», яка є правонаступником за всіма правами та обов`язками. Між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 21.02.2007 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11120576000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу 1 кредит, грошові кошти в загальній сумі 25000 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальником. [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит у обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту та сплачувати проценти, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 18.02.2028, якщо тільки не застосовується термін повернення кредиту. Доказами надання кредитних коштів банком є виписка за кредитним договором та копія меморіального ордеру. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався з 01 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі 12,3% річних в порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: Тян (після зміни прізвища « [PERSON] , згідно договору поруки №11120576000 П від 21.02.2007. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. АТ «УКРСИББАНК» направив вимоги про усунення порушень кредитного договору та у разі непогашення простроченої заборгованості про дострокове повернення кредиту. Однак, відповідачі вимоги не виконали, заборгованість не погасили. Станом на 02.02.2023 заборгованість за кредитним договором складає 8099,53 дол. США, з яких: 7772,72 дол. США заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1126,57 дол. США з 25.02.2022, 326,81 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом з 01.10.2022 по 31.01.2023. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно повернутого поштового повідомлення, а.с. 75-76, 77-78, 79-80, 89-90, 91-92, 93-94, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавали. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-45 год. 24.04.2023, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 28.09.2023 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається, згідно з вимогами ЗУ «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове найменування Банку ПАТ «УкрСиббанк», в подальшому у відповідності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів банку 17.10.2018 було прийнято рішення про зміну типу на приватне акціонерне товариство, та зміну найменування на АТ «УКРСИББАНК», яка є правонаступником за всіма правами та обов`язками, що підтверджує статут АТ «УКРСИББАНК» (а.с. 6-11). 21.02.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11120576000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит, грошові кошти в загальній сумі 25000 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позивачем. [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит у обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту та сплачувати проценти, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 18.02.2028, якщо тільки не застосовується термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався з 01 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі 12,3% річних в порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору (а.с. 14-19). 11.03.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, якою з відповідачем, під підпис, узгоджено зміну графіка погашення кредиту за договором (а.с. 20-23). 04.09.2014 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додадкову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, якою з відповідачем, під підпис, домовились про зміну строку сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця (а.с. 24-27). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, а саме Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, 21.02.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір поруки №11120576000 П, згідно якого підтверджується, що в пп. 1.1., 1.2. поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, їй добре відомі усі умови договору, та що відповідальність є солідарно (а.с. 28). Відповідно до меморіального ордеру №0601034419 від 21.02.2007, та випискою за кредитним договором від 21.02.2007, банком виконано умови договору, перераховано [PERSON] кошти в розмірі 25000 дол. США, в еквіваленті 126250 грн. (а.с. 37, 38). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним Договором №11120576000 від 21.02.2007, станом на 02.02.2023 заборгованість за кредитним договором складає 8099,53 дол. США, з яких: 7772,72 дол. США заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1126,57 дол. США з 25.02.2022, 326,81 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом з 01.10.2022 по 31.01.2023 (а.с. 39-52). 12.09.2022 АТ «УКРСИББАНК», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до відповідачів із вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором (а.с. 29-31) Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Згідно положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, судом встановлено, що АТ «УКРСИББАНК» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» (а.с. 6-11). 21.02.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11120576000. (а.с. 14-19). Відповідно до п.1.1 кредитного договору , Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит в сумі 25000 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 126250 грн. Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 18.02.2028. Пункт 1.3. договору регулює розмір процентів за кредит, п. 1.3.1. за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3% річних, п. 1.3.4. встановлено строк сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця. Згідно п. 1.4. кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на купівлю квартири. Відповідно до п. 2.1 у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника приймається: застава нерухомості, а саме трикімнатна квартира розташована на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] ; фінансова порука громадянки [PERSON] п. 9.13 зазначається, що підписання даного Договору Позичальником, свідчить про те, що всі умови Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими дон нього, та перед підписанням договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства. 11.03.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, якою з відповідачем, під підпис, узгоджено зміну графіка погашення кредиту за договором (а.с. 20-23). 04.09.2014 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додадкову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, якою з відповідачем, під підпис, домовились про зміну строку сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця (а.с. 24-27). Відповідно до ст.1056-1\~ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним Договором №11120576000 від 21.02.2007, станом на 02.02.2023 заборгованість за кредитним договором складає 8099,53 дол. США, з яких: 7772,72 дол. США заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1126,57 дол. США з 25.02.2022, 326,81 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом з 01.10.2022 по 31.01.2023 (а.с. 39-52). Щодо позовних вимог АТ\~«УКРСИББАНК» до поручителя [PERSON] слід зазначити наступне. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, а саме Договору про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007, 21.02.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір поруки №11120576000 П, згідно якого підтверджується, що в пп. 1.1., 1.2. поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, їй добре відомі усі умови договору, та що відповідальність є солідарно (а.с. 28). У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя(третє речення ч.4 ст.559 ЦК України). Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Тобто, порука\~це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором №11120576000 від 21.02.2007 року, наданої позивачем, останню сплату за кредитним договором позичальником [PERSON] було здійснено 24.10.2022 року (а.с.42 зворот). З позовними вимогами до позичальника [PERSON] та поручителя\~ [PERSON] ,\~ АТ\~«УКРСИББАНК» звернулося до суду 14.02.2023,\~тобто згідно встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогою до поручителя щодо стягнення платежів по процентам. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до меморіального ордеру №0601034419 від 21.02.2007, та випискою за кредитним договором від 21.02.2007, банком виконано умови договору, перераховано [PERSON] кошти в розмірі 25000 дол. США, в еквіваленті 126250 грн. (а.с. 37, 38). [PERSON] допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зав`язку з чим виникла заборгованість. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. 12.09.2022 АТ «УКРСИББАНК», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до відповідачів із вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором (а.с. 29-31) Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Вимогами ст. 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника в разі порушення зобов`язання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги АТ\~«УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , є доведеними та обґрунтованими. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість\~з [PERSON] \~та за\~договором поруки\~№11120576000\~П від\~21.07.2007\~з [PERSON] \~за договором про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007 у розмірі 8099,53 дол. США, що у гривневому еквіваленті станом на 02.02.2023 року складає 296188,47 грн.. Статтею 524 Цивільного кодексу України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 Цивільного кодексу України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Крім того у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника (в іноземній валюті та у гривневому еквіваленті), внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~належно не\~виконував прийняті\~на себе\~зобов`язання\~відповідно до\~укладеного з\~позивачем договору,\~істотно порушував\~його умови,\~що є\~підставою для\~стягнення солідарно\~з [PERSON] \~та за\~договором поруки\~№11120576000\~П від\~21.07.2007\~з [PERSON] \~заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11120576000 від 21.02.2007 у розмірі 8099,53 дол. США, з яких: 7772,72 дол. США заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1126,57 дол. США з 25.02.2022, 326,81 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом з 01.10.2022 по 31.01.2023. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України слід стягнути з кожного відповідача по 2221,41 грн. судового збору, який сплачений позивачем при подачі позову, із розрахунку (4442,82/2). На підставі ст.ст. 524, 525, 526, 530, 549, 553, 554, 559, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved