Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.08.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, вселення - задоволено частково, вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності - задоволено. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. 11.01.2012 за реєстровим №8-13, видане [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в частині 1/18 частки квартири. Визначено, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] на момент його смерті [INFO] мала становити 4/9 частки, з яких 1/3 частка набута на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1999 року, а 1/9 частка - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. 11.01.2012 за реєстровим №8-15, видане [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в частині 1/18 частки квартири. Визначено, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] на момент його смерті [INFO] мала становити 4/9 частки, з яких 1/3 частка набута на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1999 року, а 1/9 частка - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/9 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксаною Вікторівною 01.09.2020 за реєстровим №472 на ім`я [PERSON] щодо спадкування 1/2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] шляхом зміни розміру успадкованої частки зазначеного майна до 4/9 частки. Внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно припинивши право власності [PERSON] на 1/18 частку квартири [ADDRESS] , зареєстроване у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2020, номер запису про речове право 37986844, залишивши у його власності 4/9 частини цієї квартири. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати взагалі і представником позивача [PERSON] - адвокатом Щербанем Д.М. повідомлено суд про намір подати докази щодо понесених судових витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. 04.09.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Щербаня Д.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд ухвалив розглянути питання про ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази, подані на обґрунтування понесених судових витрат, судом зроблено наступні висновки. Щодо витрат позивача [PERSON] понесених у справі суд вирішує наступне. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У попередньому розрахунку судових витрат, які надані [PERSON] до первісно поданої позовної заяви зазначено про те, що очікуваний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 8 000 грн. У поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення від 04.09.2023 представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] 14 000 грн, понесення яких обґрунтовує договором про надання правової допомоги від 13.11.2019, додатковими угодами до нього від 09.07.2021 та 18.01.2022, актом про надання правової допомоги від 31.08.2023, детальним описом робіт і витрат від тієї ж дати і рахунком на оплату №003108 від 31.08.2023. Згідно з п.4.2. Договору, розмір гонорару і витрат, пов`язаних з виконанням доручення клієнта погоджується між адвокатом і клієнтом у додаткових угодах до цього договору. Згідно Додаткової угоди №2 від 09.07.2021 між сторонами обумовлено надання правової допомоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та надання наступних видів правової допомоги: надання консультацій і роз`яснень з правових питань, які виникають під час виконання доручень клієнта, складення заяв, скарг, запитів, актів, пояснень, процесуальних і інших документів правового характеру, які необхідні для виконання доручень клієнта, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Гонорар за це узгоджений між сторонами договору у розмірі 14 000 грн. Згідно Додаткової угоди №3 від 18.01.2022 між сторонами обумовлено надання правової допомоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності. Гонорар обумовлено у розмірі 28 000 грн. Згідно з наявним актом про надання правової допомоги та детального опису робіт і витрат від 31.08.2023, адвокатом надано правову допомогу згідно договору та додаткових угод, а саме: -вивчення і аналіз позиції щодо виселення [PERSON] ; -вивчення і аналіз судової практики щодо виселення людини із житла; -підготовка і подання до суду позову про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення; -аналіз позиції відзиву [PERSON] , підготовка і подання відповіді на відзив; -аналіз та вивчення позовної заяви [PERSON] ; -підготовка і подання до суду відзиву на позовну заяву [PERSON] ; -підготовка і подання заяви про зміну предмету позову; -підготовка і подання додаткових пояснень; -підготовка і виступ у судових дебатах; -підготовка і подання заяви щодо доказів про понесені судові витрати; -складання заяви про ухвалення додаткового рішення. Наданими суду документами не визначено часу, витраченого представником [PERSON] на надання правової допомоги, оскільки зафіксовано оплату гонорару за весь перелічений комплекс дій. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Позовну заяву [PERSON] подано суду 23.08.2021, тобто після підписання між сторонами договору про надання правової допомоги Додаткової угоди №2 від 09.07.2021, в якій розмір гонорару уже обумовлено у розмірі 14 000 грн., а у орієнтовному розрахунку (що міститься у позовній заяві) зазначено лише 8 000 грн таких витрат. При цьому, маючи підписану Додаткову угоду на момент звернення до суду, її копії не було надано і про її існування не зазначено, розмір витрат у позовній заяві і додатковій угоді відрізняються між собою. Відповідно до ч.1, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч.8 цієї ж статті, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Отже, за наявності на момент подання позовної заяви підписаної сторонами Додаткової угоди №2, її копія мала бути подана одночасно з позовною заявою. Додаткова угода №3 від 18.01.2022 також не була подана безпосередньо після її укладання сторонами до суду і подана лише до заяви про ухвалення додаткового рішення. На думку суду, положення ч.8 ст.141 ЦПК України стосуються подання протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення доказів на підтвердження витрат, які сторона понесла чи очікує понести після завершення справи з огляду на весь комплекс вчинених адвокатом дії на виконання доручення клієнта. З огляду на зазначене вище, порушення порядку подання доказів, а саме Додаткової угоди №2 та Додаткової угоди №3 суд вважає ці докази не допустимим і не вбачає підстав для відшкодування коштів, обумовлених ними. За умови відсутності належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс [PERSON] у зв`язку з розглядом судом його позову до [PERSON] , суд відмовляє у стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначалось вище, позовні вимоги [PERSON] , які заявлені у справі було задоволено повністю, а позовні вимоги [PERSON] частково. [PERSON] при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3 850, 43 грн і ще 992,40 грн судового збору було подано з заявою про зміну предмету позову. Тобто всього сплачено судового збору на суму 4 842,83 грн. [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. При цьому ним, згідно зміни предмету позову визначено позовну вимогу про усунення перешкод [PERSON] у користуванні належною йому на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS] шляхом вселення, зобов`язання [PERSON] надати ключ від вхідних дверей квартири та не чинити перешкод у користуванні зазначеним майном. Враховуючи задоволення вимог [PERSON] між відповідачами за його позовом [PERSON] і [PERSON] має бути в рівних частках розподілено судовий збір, тобто стягнуто з них на користь [PERSON] по 2 421,42 грн. Враховуючи те, що позовна вимога [PERSON] була задоволена лише в частині вселення його до спірної квартири у зв`язку з наявністю перешкод для цього, які здійснюються [PERSON] , то з останнього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50%, а саме у розмірі 454 грн. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, з урахуванням приписів цієї норми Закону, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 967,42 грн (2 421,42-454), а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 421, 42 грн.

Outcome: approved