Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

12 липня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 26 087,93 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 26 087,93 гривень, та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.10.2020 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі такої заяви відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Своїм підписом повністю та безумовно відповідачка прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг monobank / Universal Bank, що діяли у період з 16.10.2020 по 29.10.2020, Договір про надання банківських послуг «Monobank» - це укладений між банком та клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 50000,00 грн, що зазначено у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту. Скріпивши заяву підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток згідно з тарифами, повернути кредит та сплатити комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 24.10.2020 зі сторони [PERSON] у останньої перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 26 087,93 грн, яка складається із загальному залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на розділ ІІ Умов і правил, де зазначено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом уважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі, визначеному тарифами, але не більше 50 % суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. У розділі ІІ Умов і правил визначено, що кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для сплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з Договором у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості у цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Відомості про те, з чого складається тіло кредиту за договором про надання банківських послуг містяться у розрахунку заборгованості, наданому до позовної заяви. При цьому позивач стверджував, що заборгованість за відсотками та пенею вказана у підсумку розрахунку та становить 0,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання також вказана у підсумку розрахунку та становить 0,00 грн; заборгованість за тілом кредиту - 26087,93 грн. У клопотанні про долучення доказів від 01.08.2023 позивач також стверджував, що належні, допустимі докази ознайомлення клієнта із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, завірені належним чином документи, що підтверджували б факт отримання платіжної картки, яка була надана АТ «Універсал Банк» клієнту та завірені належним чином документи, які підтверджують факт видачі та отримання ним грошових коштів відповідно до умов Анкети-заяви, є сама підписана Анкета - заява, після процедури ознайомлення із якою та особистого підписання, що підтверджує факт прийняття Умов і правил банку, особі видається платіжна картка, відкривається картковий рахунок. Розрахунок заборгованості підтверджує активацію картки, отримання на картковий рахунок грошових коштів та рух кредитних коштів по ній, фіксуючи користування особи, поповнення картки та погашення/ непогашення суми взятих кредитних коштів. На думку позивача, доказом отримання та активації платіжної картки, окрім Анкети-заяви та розрахунку заборгованості, є довідка про наявність рахунку та виписка про рух коштів по картці, які надаються разом із клопотанням і підтверджують отримання, активацію картки та її використання відповідачем, платіжна картка є дійсною до останнього дня місяця року, зазначеного на її лицьовій стороні. Закінчення дії платіжної картки не приводить до припинення дії договору, на підтвердження чого надано довідку про наявність рахунку із зазначенням строку дії платіжної картки відповідача, відповідно до якої, дана платіжна картка активна до 09/2024. Позивач повторював, що згідно зі ч. 3 паспорту споживчого кредиту сума / ліміт кредиту (грн) становить від 0 до 100000 (у залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено у розділі І Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 50 000,00 грн., що зазначено у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту, яку надає суду. Отже, доказом видачі та отримання відповідачкою кредитних коштів є підписана Анкета-заява, а також довідка про наявність рахунку та довідка про розмір встановленого ліміту. Зазначав, що у період із 10.11.2020 по 04.03.2021 відповідачка користувалася платіжною карткою у межах власних коштів на рахунку, у зв`язку із чим банк підвищив суму кредитного ліміту, виходячи із позитивної динаміки Клієнта із 4000,00 грн (24.10.2020 відповідачці було встановлено першочерговий кредитний ліміт у розмірі 4000,00 грн) до 20000,00 грн від 11.02.2021. Проте, станом на 04.03.2021, сума витрат перевищила баланс власних коштів на рахунку і клієнтка почала користуватися наданим банком кредитним лімітом. З виписки вбачається, що за весь період кредитування від 24.10.2020 по 01.08.2023 сума витрат (188 003,40 грн) перевищила суму зарахувань (179 231,47 грн), і станом на 01.08.2023 заборгованість [PERSON] перед Банком становить - 28771,93 грн (20 000 грн (кредитний ліміт станом на 01.08.2023) + 8 771,93 грн (від`ємний залишок після операцій)). Позовні вимоги були заявлені у сумі 26 087,93 грн, проте вже після заявлення позовних вимог, були проведено списання коштів як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, у зв`язку із чим заборгованість відповідачки станом на 01.08.2023 становить 28771,93 грн. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на Закону України «Про електронну комерцію», Закон України «Про електронні довірчі послуги», 642-644, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 1054, 1049, 1048, 1050, 625, ЦК України, ст. 55 Конституції України, норми цивільного процесуального закону тощо, практику апеляційних судів. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 28 вересня 2023 року. У судове засідання 28.09.2023 представник позивача АТ «Універсал Банк», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 28.09.2023 не з`явилася, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 28.09.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. Справу розглянуто 28 вересня 2023 року без участі учасників цивільної справи на підставі наявних у ній доказів та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За ч. 6 ст. 11 цього ж закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1-2 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1069 ЦК України визначено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (п. 11 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 44 ЦПК України) Судом установлено, що 24.10.2020 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, копія якої міститься у матеріалах справи, було укладено змішаний договір - банківського рахунку з можливістю встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок (а.с. 12). В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором, а також відповідачка визнала, що її електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також у заяві просила встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Конкретний розмір кредитного ліміту, неустойки (штрафу, пені) за порушення договірних зобов`язань, строку кредитування тощо підписана відповідачкою анкета-заява не містить. Згідно з довідкою позивача від 01 червня 2023 року про розмір встановленого кредитного ліміту 24.10.2020 [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні шляхом підписання Анкети-заяви до договору, розмір встановленого кредитного ліміту по цьому рахунку становить 50000,00 грн (а.с. 11). Відповідно до довідки позивача про наявність рахунку від 01.08.2023 відповідачці [PERSON] було видано кредитну картку терміном дії до 09/24 (а.с. 70). Згідно з довідкою позивача про розмір встановленого кредиту (а.с. 68) відповідачці [PERSON] було встановлено такі розміри кредитного ліміту через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.10.2020 станом на 01.08.2023, а саме: 24.10.2020 - кредитний ліміт 4 000,00 грн; 11.02.2021 - кредитний ліміт збільшено до 20 000,00 грн; 08.07.2021 - кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн; 09.07.2021 - кредитний ліміт зменшено до 20 000,00 грн. Отже, згідно з наданою позивачем довідкою найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки за весь період кредитування складав 50 000,00 грн, та який було зменшено позивачем 09.07.2021 до 20 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 10) заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 17.05.2023 складає - 26087,93 грн. При цьому така заборгованість утворилася частково внаслідок збільшення позивачем заборгованості за рахунок перенесення заборгованості за нарахованими банком процентами за користування кредитом за період з 01.04.2022 по 01.11.2022 у загальній сумі 6131,08 грн (1716,99 + 342,00 + 358,98 + 684,00 + 728,50 + 751,44 + 750,30 + 798,87 = 6131,08 грн) у рахунок залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). З наданих позивачем доказів вбачається, що найбільший (фактичний) кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки, та яким відповідачка мала право та можливість розпоряджатися, складав 50000,00 грн, який діяв лише один день 08.07.2021, та 09.07.2021 був зменшений до 20000,00 грн. Факт встановлення кредитного ліміту у зазначеному розмірі підтверджується довідкою про розміри встановленого кредитного ліміту (а.с. 68) та випискою про рух коштів по картці відповідачки (а.с. 71-90). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі, як вірно було зазначено позивачем. З виписки про рух коштів по картці відповідачки та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувався кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. У той же час, з розрахунку позивача, наданого на обґрунтування позовних вимог про наявність заборгованості, вбачається, що позивач на суму нарахованих ним за період з 01.04.2022 по 01.11.2022 процентів за користування кредитними коштами у розмірі 6131,08 грн збільшив заборгованість за тілом кредиту, тобто фактично штучно збільшив кредитну заборгованість відповідачки за рахунок нарахованих банком процентів у попередніх періодах (а.с. 71). Наведене визнав і позивач у своєму позові та клопотанні від 01.08.2023 про надання доказів (а.с. 59) зазначивши, що «Відповідно до пп. 4.23. п.4 Розділу II, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Отже, відсотки та неустойка за прострочення термінів сплати стягується незалежно від наявності на рахунку власних коштів Клієнта та незалежно від поповнень Клієнтом картки (у разі відсутності поповнення Клієнтом - за рахунок відкритого кредитного ліміту, відповідно до Умов і правил), у зв`язку із чим непогашеною залишається лише заборгованість по тілу кредиту, яка обліковується Банком і відображена у Розрахунку заборгованості та у Виписці про рух коштів по картці.» (а.с. 59-60). З наданої позивачем виписки по картці [PERSON] станом на 01.08.2023 (а.с. 71) також вбачається, що від`ємний залишок за рахунком після проведених операцій збільшувався позивачем у квітні-листопаді 2022 року за рахунок списання позивачем «відсотків» на загальну суму за цей період 6131,08 грн. Окрім цього, з виписки по картці було встановлено, що 26.06.2023 позивач здійснив нарахування відповідачці «судових витрат» у сумі 2684,00 грн та за рахунок таких нарахувань також збільшив від`ємний залишок після операції. Розмір фактично списаних позивачем з рахунку відповідачки судових витрат дорівнює розміру судового збору, сплаченого у цей день позивачем за подання до суду позовної заяви до відповідачки, про що свідчить надана позивачем платіжна інструкція № CF_47508 від 26.06.2023 на суму 2684,00 грн (а.с. 2). Отже, позивач судовий збір (який у відповідності до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплачувати за власний рахунок) сплатив за рахунок кредитного ліміту відповідачки. При цьому у позовній заяві (п. 3) просив суд фактично повторно стягнути з відповідачки суму судового збору у сумі 2684,00 грн. Такі дії позивача, на думку суду, свідчать про зловживання позивачем як банківською установою своїми правами, та намаганням двічі стягнути з відповідачки одну й ту ж суму судових витрат, приховавши суму таких витрат від суду та від відповідачки у так зване «тіло кредиту». Фактично, у разі задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, це призвело б до подвійного стягнення з відповідачки на користь позивача суми судового збору шляхом його стягнення як складову загальної заборгованості за кредитом та у порядку п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК у порядку розподілу судових витрат. Крім того, у разі визнання б позовних вимог у повному обсязі обґрунтованими, це б призвело до встановлення хибного факту наявності у відповідачки заборгованості за кредитом у розмірі 26087,93 грн (у тому числі судові витрати 2684,00 грн), на яку позивач у подальшому міг би нараховувати проценти за прострочення користування кредитом. Штучне збільшення заборгованості за кредитом за рахунок самовільного списання банком з рахунку позичальника (відповідачки) інших, не передбачених договором платежів є свавільним та неприпустими з боку позивача як банківської установи. Доводи позивача проте, що банк вправі збільшувати кредит на суму заборгованості за відсотками до погашення та по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, суд відхиляє як безпідставні, оскільки збільшення банком заборгованості за тілом кредиту за рахунок перенесення нарахованих банком процентів у тіло кредиту є неправомірним з огляду на положення ст. 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1069 Цивільного кодексу України, який розмежовує такі категорії як кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були надані позикодавцеві) та проценти за користування кредитом. Отже, суд виснує, що фактично позивачем було штучно збільшено заборгованість за тілом кредиту за рахунок збільшення такого «тіла кредиту» (основної заборгованості за кредитом) на суму судового збору, яку позивач зобов`язаний був сплатити за розгляд судом позовної заяви за власний рахунок, та за рахунок перенесення нарахованих позивачем процентів у тіло кредиту, що є неправомірним та безпідставним. У разі, якщо позичальник не сплачує проценти за користування кредитом банк має право просити суд стягнути з позичальника такі проценти, відповідним чином таку вимогу обґрунтовуючи, а не приховуючи справжню правову природу такої заборгованості, штучно збільшуючи заборгованість за тілом кредиту за рахунок різних платежів (проценти, неустойка, судові витрати тощо). Разом з тим суд уважає, встановлення кредитного ліміту - 20000,00 грн є доведеним та підтвердженими наданими позивачем сукупністю доказів у вигляді довідки про розмір встановленого кредиту та виписки про рух коштів за договором, які суд бере до уваги. Такі висновки суду не суперечать й аргументам самого позивача у тій частині, що кредитний ліміт відповідачки складає лише 20000,00 грн., та позивач надав їй можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Використання відповідачкою кредитних коштів у межах кредитного ліміту у розмірі 50000,00 грн суд уважає недоведеним, оскільки кредитний ліміт у такому розмірі існував тільки один день (встановлений 08.07.2021 о 19:42:38), на наступний день 09.07.2021 (о 12:59:12) був банком зменшений та залишок після операції у цей день складав 0,00 грн, що вбачається з наданої позивачем виписки (а.с. 85). Отже суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на її картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по картці та довідкою про розмір встановленого кредиту. Позивачем же, на думку суду, не доведено правомірність та підставність вимог у частині стягнення з відповідачки за період з березня по жовтень 2022 року тіла кредиту, що фактично, як було встановлено судом, складається з процентів за користування кредитними коштами та судових витрат, які безпідставно та неправомірно були нараховані відповідачці та включені до тілу кредиту. Розрахунок процентів за користування кредитом позивач не надав, стверджуючи, що вся заявлена ним заборгованість є заборгованістю за тілом кредиту. Вимогу про стягнення процентів за користування кредитом позивач не заявляв, наявністю заборгованості відповідачки перед банком саме за процентами за користування кредитом свої позовні вимоги не обґрунтовував, стверджуючі, що заборгованість за «відсотками та пенею» становить 0,00 грн «тобто, відсутня».

Outcome: partial