Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 03.05.2023 [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , яка продовжує навчання, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більш як до досягнення двадцяти трьох річного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивачка є рідною донькою відповідача, після розірвання шлюбу батьків, позивачка залишилась проживати разом з матір`ю, за рішенням суду з відповідача стягувались аліменти до її повноліття- [INFO] . З 2020 позивачка є студенткою ВСП Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу Державного торговельно-економічного університету, ІІІ курсі денного відділення, термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023. На даний час, позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки денна форма навчання не дає їй можливості працювати та самостійно себе утримувати. Відповідач офіційно працевлаштований, має гарний стан здоров`я, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, томі відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки, на час її навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 18.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.06.2023 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказує, що позивачка не зазначає які витрати вона несе, а якщо несе, то які пов`язані з навчанням, з чого вони складаються, яка сума необхідна їй саме для навчання щомісячно. Жодних документів на підтвердження вказаних фактів, як і самих фактів вона суду не надала. За наявною інформацією, позивачка отримує стипендію, з 24.02.2022 і по даний час навчається он-лайн, тобто не несе жодних витрат, пов`язаних з навчанням та проживанням в м. Житомирі. У разі необхідності виїзду до місця навчання, позивачка зупиняється вдома у своєї подруги. Також, відповідач зазначив, що не має рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, в даний час створив нову сім`ю, 01.12.2022 зареєстрував шлюб, був призваний на війському службу за призовом під час мобілізації, перебуває на службі в зоні бойових дій. В розмові з позивачкою, вона заперечила, що подавала позов. 26.06.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому вона зазначає, що позивач не погоджується з доводами відповідача, з аргументами, викладеними у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позивач вказує, що навчається на денній формі навчання очно, отримує академічну стипендію за результатами успішності. Стипендії вистачає лише на оплату проїзду до місця навчання. У зв`язку з тим, що навчання здійснюється за очною формою, позивач несе витрати пов`язані з навчанням в м. Житомирі, а саме: щоденний проїзд по маршруту Бердичів-Житомир-Бердичів, проїзд по місту Житомир, витрати на харчування, на купівлю канцелярських приладь та літератури відповідно до своєї спеціальності. Ухвалою суду від 03.07.2023 розгляд справи було відкладено, клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. 07.07.2023 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач зазначає, що жодних підстав для задоволення позову немає, просить відмовити у задоволенні позову. 21.09.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення від позивача, у яких позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, її представника та відповідача, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК Українизастосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30.01.2014. Окрім того, вказаним рішенням суду від 30.01.2014, зміненим рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 05.03.2014 у справі №274/7164/13-ц , вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , іден.код [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , \~\~аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19.11.2013 року і до досягнення старшої доньки [PERSON] , [INFO] , повноліття. Згідно з довідкою ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету" № 213 від 12.04.2023 [PERSON] є студенткою ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету, ІІІ-го курсу з 01.09.2020 по 30.06.2023. Термін навчання 2 роки 10 місяців. Відповідно до довідки про доходи від 19.06.2023 за №361, виданої ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету" підтверджується, що [PERSON] за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 отримала 13188,00 грн стипендії (2198 грн у місяць). Листом ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету" від 20.09.2023 за №197, підтверджується, що у 2022-2023 н.р. [PERSON] навчалася за змішаною формою, організованої коледжем. За цей період очні заняття та онлайн заняття відвідувала постійно. Позивач продовжила навчання. Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 1457 ПТзс-1 від 11.08.2023 [PERSON] уклала договір з Державним торговельно-економічним університетом державної форми власності, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60000,00 грн, що визначено договором №1457 ПТзс від 11.08.2023 про навчання у закладі вищої освіти. Вартість освітньої послуги становить: за 1 курс ( з 01.09.2023 по 31.08.2024) 18 000 грн. ( у 2 етапи по 9000 грн) , за 2 курс ( з 01.09.2024 по 31.08.2025) 20 000 грн. ( у два етапи по 10000 грн), за 3 курс ( з 01.09.2025 по 31.08.2026) - 22 000 грн ( у два етапи по 11000 грн). З наданої позивачем платіжної інструкції про перерахування коштів вбачається, що останною сплачено на рахунок Вінницького торгово-економічного інституту КНТЕУ плату за навчання студента [PERSON] , 1 курс, у розмірі 9000 грн. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що донька відповідача у зв`язку з навчанням не може офіційно працювати та отримувати доходи, через що несе матеріальні витрати, а тому потребує матеріальної допомоги. Наявність витрат на харчування, одяг, проїзд, суд не ставить під сумнів, оскільки вони покликані забезпечити нормальну життєдіяльність і щоденні фізіологічні потреби дитини, а отже суд дійшов висновку, що дитина відповідача дійсно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на її утримання на період навчання. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні потреб доньки, яка навчається. Матеріали справи не містять доказів, які б містили відомості про дохід [PERSON] , однак відповідач вказує, що він є військовослужбовцем, а тому, на думку суду, може надавати допомогу доньці. Водночас доводи позовної заяви в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем не надано. За таких обставин, враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги (для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості), оскільки вона неправцевлаштована та не має постійного самостійного доходу, зворотнього не доведено; беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, оскільки має постійний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальне утримання своїй доньці, що продовжує навчання, суд, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial