Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Представник позивача в квітня\~ 2023р. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 03.03.2020р. №157/03-20/ГО, а саме вклад у розмірі 450000,17грн., заборгованість за відсотками 295,89 грн.. Позов мотивовано тим, що 03.03.2020р. між [PERSON] , та КС «Експрес кредит юніон Україна» було укладено Договір про залучення строкового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок №157/03-20/ГО. про залучення строкового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на наступних умовах: сума вкладу 500 грн.; відсоткова ставка 17,5% річних, виплата відсотків: без капіталізації вкладу (з виплатою процентів щомісячно, без їх додавання до вкладу) (п.1.3.); із правом поповнення від 100 грн. (п.2.2.).; із автоматичною пролонгацією на умовах вкладу на вимогу (п. 1.4., 8.3.1). На виконання умов договору позивачем було розміщено на депозитному рахунку внесків (вкладів) на загальну суму 450000,17 грн. 04.03.2022 року відповідно до п.8.3.1. строк вкладу по договору №6157/03-20/ГО від 07.09.2020 року було автоматично пролонговано (продовжено) на умовах «вкладу на вимогу». 23.03.2023 року позивач рекомендованим листом №7601873291957 надіслав відповідачу письмову вимогу від 15.03.2023 року про повернення вкладу за вищезазначеним договором. Однак, 24.03.2023 року вказана вимога повернулась без вручення із довідкою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача позов підтримав, надав пояснення по суті позовних вимог, додатково зазначив, що розмір вкладу складається із готівкового внеску а також коштів, які були внесені на рахунок безготівковими операціями. Окрім того не зважаючи на те що договір був пролонгований, однак відповідно до чинного законодавства на вимогу про повернення вкладу, яка надсилалась 15.03.2023 року, сторона відповідача зобов`язана була повернути вклад із відсотками. Додатково просив стягнути із відповідача судові витрати на правову допомогу. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, зазначила що позивач кошти в розмірі 450000,17 грн. не вносила, а внесла лише кошти в готівці в розмірі 172052.00грн. (25.05.2021 22052,00 грн., 06.07.2021р. 100000грн., 24.11.2021р. 50000грн.), а безготівкова оплата на рахунок вкладу не є належним доказом вкладу. Також вказала, що позов є передчасним. Відповідно до п.1.2 термін дії договору 24 місяці, тобто до 03.03.2022, а тому датою повернення вкладу є 04.03.2022 року та відповідно до п.8.3.1 договір є вже пролонгований ще на 24 місяці до 04.03.2024р. та на час звернення позивача до суду строк дії договору не закінчився. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 03.03.2020р. було укладено договір №157/03-20/ГО про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого позивач вніс вклад у сумі 450000,17грн. (03.03.2020р.- 500.00грн., 25.05.2021 22052,00 грн., 06.07.2021р. 100000грн., 24.11.2021р. 50000грн. 07.12.2020р. 277 448,17грн.) на депозитний рахунок відповідача (оригінал квитанції та бухгалтерської довідки оглянуто судом) на строк 24 місяці з поверненням - 04.03.2022р. Відсоткова ставка встановлена договором 17.5% річних, з виплатою в день повернення вкладу (а.с.14-16). Кредитна спілка зобов`язувалась за вимогами п.2.7, 2.10 договору повернути вклад у строк визначений договором, однак зобов`язання не виконала. Так, позивач зазначив, що 15.03.2023 року звертався із вимогою про повернення вкладу із процентами, однак, 24.03.2023 року вказана вимога повернулась без вручення із довідкою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», оскільки таке не доставлено за відсутності там відповідача, хоча адреса відповідає договору та місцю реєстрації юридичної особи в ЄРДПОУ. При цьому, жодного повідомлення КС про форс-мажорні обставини чи зміну адреси позивача не повідомляла. За змістом ст. ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковий до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст.10,23\~ Закону України «Про кредитні спілки» повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Кредитна спілка зобов`язувалась повернути вклад у строк визначений договором, договір був пролонгований, однак вже на умовах повернення вкладу на вимогу, однак на вимогу вкладника не реагує, зобов`язання про повернення вкладу та % не виконала, а отже вимога щодо повернення вкладу в сумі 450000,17грн. є обґрунтованою. При цьому, доводи представника відповідача, що безготівкова оплата на рахунок вкладу не є належним доказом вкладу, спростовуються бухгалтерською довідкою від 07.12.2020 року (а.с.18), яку видано стороною саме відповідача, згідно якої [PERSON] було проведено оплату вкладу депозитного договору шляхом зарахування на вклад по договору (№157/03-20/ГО) в розмірі 277 448,17грн. з договору №424/11-19/ГО від 08.10.2019р. Окрім того суд спростовує доводи представника відповідача про передчасність такої вимоги в судовому порядку, а саме що за умовами договору укладеного між сторонами, передбачено що якщо член КС не вимагає повернення суми строкового вкладу у зв`язку із закінченням строку, то з наступного дня такий договір вважається пролонгованим на умовах вкладу на вимогу із ставкою, що діє на день повернення вкладу, тому договір пролонговано до 04.03.2024р., вимогу вкладника не отримували, а отже до суду звернення не є обґрунтованим. Так, згідно п.8.4.2 дія договору припиняється внаслідок повернення вкладу вже на вимогу члена КС в день подання заяви члена КС. Дана вимога надсилалась на адресу відповідача 23.03.2023 року. Однак, відповідач відсутній за адресою, зазначеною в укладеному договорі, про що свідчать і конверти, які повернуті в суд, доказів того, що позивача повідомлялось про іншу адресу не надано. Не спростовано й те, що на телефонні дзвінки відповідач також не відповідав. Іншого способу захисту позивач не вбачав для відновлення порушених прав. Щодо вимоги про стягнення із відповідача відсотків за ст.625 ЦПК України в розмірі 295.89грн, суд зазначає наступне. За статтею 599 ЦК України зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов?язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У зв?язку із відмовою належним чином виконати грошове зобов?язання із повернення вкладу та сплати процентів відповідач є боржником позивача, який прострочив грошові зобов?язання за вищезазначеними договорами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, як вкладник за депозитним договором має право вимагати повернення вкладу із урахуванням встановленого індексу інфляції, сплати трьох процентів річних на суму боргу згідно ч.2 ст.625 ЦК України а також згідно з ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист має право вимагати сплату пені у розмірі 3 % від суми боргу за кожний день прострочення. А тому із відповідача слід стягнути на користь позивача 3 відсотки річних за період з 24.03.2023 по 31.03.2023\~ на суму боргу за ст.625 ЦПК України в розмірі 295.89грн. Стосовно даної суми 3% річних, представник відповідача щодо правильності такої не заперечував. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача\~ судових витрат (витрат на правову допомогу), то суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До матеріалів справи долучено копію договору №320 від 01.03.2023 року, анкета про надання правової допомоги (додаток 1 до договору №320), тарифи на правову допомогу (додаток 2 до договору №320) акт здачі-прийняття виконаних робіт, детальний опис виконаних робіт, квитанція №456223 від 31.03.2023 року на суму 3000.00 грн. Із врахування вище зазначених документів судові витрати є обгрунтованими та підлягають стягненню. Згідно ч.1 ст. 2 Цивільного кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив право позивача на отримання вкладу та нарахованих %, за ст. 625 ЦПК України, вище вказані розрахунки подані позивачем, відповідачем не спростовані, а відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, то позов підлягає до задоволення в цілому. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4502.96. На підставі викладеного, на підставі ст.ст.526,549,550,625,626,628,629,638,1058,1060, 1061 ЦК України, ст.10,23 Закону України «Про кредитні спілки»

Outcome: approved