Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У червні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили суд визнати право власності, зобов`язати дії, що порушують право власності та відновлення становища яке існувало до порушення. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що 26 лютого 2004 р на замовлення Бобрицької сільської ради Відповідач надав «Технічні умови №458 на проектування електроустановок» (далі - Технічні умови №458). Відповідно до Технічних умов №458 визначено: -споживачем - житловий масив [ADDRESS] ; -джерелом електропостачання від ПС Гнатівка 35/10 Кв. Згідно з пунктом 6.а) Технічних умов №458 Бобрицьку сільську раду, як замовника зобов`язано запроектувати та збудувати комплектну трансформаторну підстанцію (КТП) 10/0,4 кВ з трансформатором необхідної потужності відповідно до проекту. Живлення проектованої КТП виконати від ПЛ-10 Кв П-ТП-736. Одночасно (26.02.2004 р) Відповідач надав Позивачам технічні умови на приєднання електроустановок Позивачів з джерелом електропостачання від КТП, запроектованого за Технічними умовами №458, а саме: Технічними умовами №78 Відповідач надав згоду на проектування електропостачання житлового будинку Позивача 2 за адресою [ADDRESS] (далі - Технічні умови №78); Технічними умовами №79 ВАТ Київобленерго надало згоду на проекту електропостачання житлового будинку Позивача [ADDRESS] з джерелом електропостачання від КТП, запроектованого за Технічними умовами №458 (далі - Технічні умови №79). 05.03.2004 р на замовлення Позивачів, ТОВ «Арх-Буд» (державна ліцензія АА № 416305 від 10.01.2002р) розробило «Робочий проект Електропостачання житлового масиву Білогородка по вул. Травнева Києво-Святошинського району Київської області» (далі - Проект) Відповідно до Проекту, підключення споживачів до КТП проектною потужністю 160 кВт, мало бути здійснено трьома окремими лініями електропередавання через власний автоматичний вимикач номінального струму, відповідно до розрахункового обсягу сумарної проектної потужності кожного споживача. А саме: Лінія 1 - Житловий масив Білогородка Травнева; Лінія 2 - Житловий будинок Позивача 2; Лінія 3 - Житловий будинок Позивача 1. Кожна лінія електропередавання підключена безпосередньо до КТП через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі (100А), який обмежує/дозволяє споживачам кожної лінії отримувати електроенергію в обсягах граничної потужності до 60 кВт. Проектом передбачено 60 кВт потужності проектованої КТП, що залишається після розподілення споживачам [PERSON] та [PERSON] , на електропостачання Житлового масиву в с. Білогородка. Рішенням Відповідача №14 від 12.03.2004р було погоджено Проект та продовжено Технічні умови № 458,78,79. Будівельні та електромонтажні роботи з монтажу повітряної лінії електропередавання напругою 10 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ (далі -лінії електромереж) облаштування трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ потужністю 160 кВт здійснено ТОВ «Арх-Буд» на підставі договору №7 від 02 лютого 2004 р. Пунктом 2.1. договору встановлено загальну вартість робіт у розмірі 113 677 грн, які сплачені Позивачами у повному обсязі. У повній відповідності до Проекту була збудована та 30.03.2004 року введена в експлуатацію комплектна трансформаторна підстанція (далі - КТП-988). Відповідно до Акту № 533 від 30.03.2004 року Державної Інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії по Київській області електроустановку КТП-988 було допущено до експлуатації дозволеною потужністю в 160 кВт. Підключення житлового будинку Позивача 1 та Позивача 2 до КТП-988 виконано у відповідності до проекту а саме, безпосередньо через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі 100А з максимальною пропускною потужністю 65 кВт. 21.05.2004 року між [PERSON] та ВАТ Київобленерго було укладено договір про користування електричною енергією побутовим споживачем №517202 (Далі договір). Згідно з п.1 Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання постачати Позивачу 2 електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності 60 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості. Відповідно до п. 5.1. технічних умов №2221, Відповідач зобов`язав [PERSON] на стадії проектування «умови підключення погодити з власником КТП - 988». [PERSON] звернувся до Позивачів та отримав дозвіл на користування належним їм майном. 30.11.2005р між [PERSON] та Відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією побутовим споживачем №518133. Згідно з п.1 Договору, Відповідач взяв на себе зобов`язання постачати Клієнту електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності 45 кВт. Відповідно до технічних умов, після підключення споживача [PERSON] до КТП 988, |Відповідач, не мав технічної можливості здійснювати підключення додаткових споживачів житлового масиву с. Білогородка у обсягах відповідно до граничної потужності КТП 988. Однак у жовтні 2019р Позивачі виявили підключення додаткових споживачів до лінії електропередачі на ділянці від КТП-988 до будинку Позивача 2 за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що зазначене підключення здійснено очевидно в порушення умов проекту та без погодження з власниками - Позивачами, Позивач 2 звернулась листом до Відповідача з проханням здійснити заходи щодо ліквідації підключення третіх осіб до лінії, та привести експлуатацію КТП-988 у відповідність до проекту з дотриманням схеми підключення. На адресу Позивача 2 надійшов лист Відповідача №03/400/100/9564 від 15.11.2019р., яким її повідомлено, що: "За результатами перевірки, порушень правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2019 №312, споживачами на вказаній ділянці не виявлено, використана електроенергія обліковується засобами комерційного обліку." Тобто, з тексту зазначеного листа Відповідача слідувало, що підключення додаткових споживачів до КТП-988, без погодження з Позивачами санкціоновано та здійснено безпосередньо Відповідачем. Для з`ясування підстав, обсягу та обставин порушення Відповідачем прав Позивачів у частині невиконання обов`язку щодо узгодження з Позивачами порядку користування їх власністю, повірений 23.01.2020 р. направив Відповідачу адвокатський запит. Запит, містив питання щодо підстав підключення додаткових споживачів до 988, причин не виконання Відповідачем свого договірного зобов`язання щодо контролю за експлуатацією електротехнічного обладнання, та прохання надати копії відповідних документів, зокрема технічних умов, на проектування електропостачання додатковими споживачами; відповідні проекти електропостачання та рішення ПрАТ «Київобленерго», якими погоджено такі проекти. В обґрунтування позову зазначав, що на адресу повіреного надійшов лист Відповідача №03/400/100/9564 від 15.11.2019 підписом операційного директора Відповідача - В.В. Гілевича, з тексту якого слідує, що Відповідач фактично ухилився від надання будь-якої інформації стосовно підстав та обсягу користування майном Позивачів, пославшись у своєму листі на те, що така інформацію є конфіденційною. 14.07.2020 Позивачі виявили додаткове підключення третіх осіб до КТП-988, яке також не було узгоджено з ними. Для з`ясування обставин несанкціонованого підключення третіх осіб та невиконання Відповідачем свого договірного зобов`язання щодо контролю за експлуатацією електротехнічного обладнання Повірений повторно направив ПрАТ «Київобленерго адвокатський запит (вих. № 548 від 14.07.2020). В подальшому на адресу Повіреного надійшов лист Відповідача вих. № 10/100/59111.08.2020р за підписом операційного директора В.В. Гілевича. в якому Відповідач повідомляє що "надати відповідь на питання, хто, чому і яких підставах здійснив підключення до КТП-988, не видається можливим, так як вище по тексту вказується, що підключення здійснювалось не до самої КТП- 988, а до ділянки між КТП-988 та будинком Клієнта ". Позивачі зазначали, що зазначене свідчить, що посадові особи Відповідача повторно проігнорували за вимогу Повіреного надати інформацію стосовно підстав та обсягу користування мі Позивачів (адвокатський запит вих. № 548 від 14.07.2020р). В той же час, своїм листом № 10/100/5913 від 11.08.2020р. Відповідач ставить під сумнів право спільної сумісної власності клієнтів на електроустановку КТП-988 вказуючи, ще факт "жодним чином не підтверджено ". Позивачі вважали, що фактичні дії/бездіяльність Відповідача та тексти відповідей на адвокатські запити повіреного свідчать що: -Відповідач користується майном, яке належить Позивачам не маючи на це права, а саме використовує повітряні лінії електромереж та КТП-988 для постачання і продажу електричної енергії іншим споживачам; - Відповідач ставить під сумнів право власності Позивачів на КТП-988. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначали, що вказані дії Відповідача є такими, що порушують право Позивачів, як власників електромережі та КТП-988, користуватися своїм майном відповідно до його призначення та розпоряджатися ним, а саме право надавати іншим особам право користуватися КТП- 988, та отримання відшкодування за таке користування. Крім того, сумарна абонована потужність електроустановок додаткових споживачів приєднаних Відповідачем значно перевищують потужність КТП-988, що призвело до порушення її надійності та роботоспроможності. Приєднання до належного Позивачам КТП-988 додаткових споживачів понад граничний об`єм потужності супроводжується відхиленням експлуатаційних параметрів КТП 988 від граничнодопустимих значень, що призводить до зниження надійності роботи, несправності, виходу з ладу обладнання Позивачів, зниження Параметрів якості та припинення електропостачання. Таким чином позивачі вважали, що зазначені порушення мають наслідком порушення прав Позивачів як споживачів електроенергетичних послуг, а саме право отримувати електричну енергію у необхідних їм обсягах, в межах граничної потужності 60 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості у відповідності до умов Договорів. В обґрунтування вимог позивачі зазначали, що відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст. 316 УК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 317. ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про енергетику» (чинного на момент виникнення правовідносин), проектування та будівництво (нове будівництво, реконструкція капітальний ремонт, технічне переоснащення) об`єктів електроенергетики здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності. Державний класифікатор будівель та споруд визначає Інженерні споруди як об`ємні площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін. Визначення трансформаторної підстанції та комплектної трансформаторної підстанції наведене у ДГС 24291-90 «Електрична частина електростанції та електричної мережі. Терміни та визначення». Відповідно до ДГС 24291-90 електрична підстанція - це електроустановка, призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії, складається з трансформаторів або інших перетворювачів електричної енергії, пристроїв управління, розподільних і допоміжних пристроїв по ДГС 19431. В свою чергу, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів. Комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - це підстанція, що складається з шаф або блоків з вбудованим в них трансформатором і іншим устаткуванням розподільного пристрою, поставляється в зібраному або підготовленому для збірки вигляді Корпус таких підстанцій виготовляється збірно-зварювальним способом з металу. Внутрішнє наповнення підстанції знаходиться в прямій залежності від її прямого призначення.|Наведене свідчить, що ані лінії електропередачі, ані комплектна трансформаторна підстанція (КТП) не містить обов`язкових ознак нерухомого майна, визначених ст. 181 ЦК України, оскільки їх можливо перемістити і це не призведе до її знецінення та зміни її призначення. Право власності на зазначені рухомі об`єкти не потребує державної реєстрації. Зазначали, що відповідно до домовленості Позивачів вони несли витрати з придбання, виготовлення (монтування) спорудження КТП-988 в рівних долях. Оскільки, розмір часток у праві спільної часткової власності на КТП-988 не встановлений за домовленістю Позивачів частки є рівними. Враховуючи зазначене, в порядку встановленому ЦК України, Позивачами були набуті рівні частки у праві спільної часткової власності на лінії електромереж та електроустановку КТП -988, оскільки має місце набуття права власності на підставі правочинів за обставин не заборонених Законом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року у задоволенні зави представника позивача [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про визнання права власності, зобов`язання припинити дії що порушують права власності, та відновлення правового становища, яке існувало до порушення, відмовлено. 22 липня 2021 року до суду представником відповідача ПРАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвокатом Бабичем М.М. до суду подано відзив, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що позивачем, на його думку, обрано неналежний спосіб захисту прав, а дії відповідача були правомірними, крім того представник позивача вказував на пропущення строку позовної давності. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року заяву представника позивача щодо залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про визнання права власності, зобов`язання припинити дії що порушують права власності, та відновлення правового становища яке існувало до порушення - задоволено частково. Залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про визнання права власності, зобов`язання припинити дії, що порушують права власності, та відновлення правового становища яке існувало до порушення, в якості третьої особи без самостійних вимог Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області. 15.02.2022 до суду надійшло письмове клопотання Позивача 2 [PERSON] в якому вона повідомляла суд, що її було втягнуто у даний судовий процес без її відому та згоди, а тому відмовилася від позовних вимог. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, зобов`язання припинити дії що порушують права власності, та відновлення правового становища, яке існувало до порушення. Провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, зобов`язання припинити дії що порушують права власності, та відновлення правового становища яке існувало до порушення - закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року Було закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, зобов`язання припинити дії що порушують права власності, та відновлення правового становища яке існувало до порушення. Та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання з`явився представник позивача адвокат Титич В.М., на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. У судове засідання з`явився представник відповідача ПРАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвокат Бабич М.М., проти пред`явленого позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання третя особа - Білогородська сільська рада не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлено належним чином, про причини неявки не повідомив, пояснення до суду не надала. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами врегульовались Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електроенергетику»(у період до 2017 року), «Про ринок електричної енергії», «Кодексом системи розподілу», що затверджений Постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018. Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» у подальшому приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», є оператором системи розподілу здійснює технічну експлуатацію і обслуговування електричних мереж, а також підключення споживачів до ліній електромереж, що визнається та прямо зазначається Відповідачем 26 лютого 2004 р на замовлення Бобрицької сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , відкритим акціонерним товариством «А.Е.S. Київобленерго» було надано «Технічні умови №458, на проектування електроустановок» (далі - Технічні умови №458). разом з ТУ №458, було видано «ТУ№.№ 78, 79 на проектування електропостачання побутового споживача» Відповідно до Технічних умов №458 визначено: -споживачем - житловий масив [ADDRESS] ; -джерелом електропостачання від ПС Гнатівка 35/10 Кв. Згідно з пунктом 6.а) Технічних умов №458 (а.с. 10) Бобрицьку сільську раду, як замовника для отримання відповідної потужності, зобов`язано запроектувати та збудувати комплектну трансформаторну підстанцію (КТП) 10/0,4 кВ з трансформатором необхідної потужності відповідно до проекту. Живлення проектованої КТП виконати від ПЛ-10 Кв П-ТП-736. Цього ж дня (26.02.2004 р) Відповідач надав Позивачу технічні умови на приєднання електроустановок Позивача з джерелом електропостачання від КТП, запроектованого за Технічними умовами №458, а саме: Технічними умовами №78 Відповідач надав згоду на проектування електропостачання житлового будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS] (далі - Технічні умови №78); Технічними умовами №79 (а.с.11) ВАТ Київобленерго надало згоду на проекту електропостачання житлового будинку Позивача [ADDRESS] з джерелом електропостачання від КТП, запроектованого за Технічними умовами №458 (далі - Технічні умови №79). 05.03.2004р на замовлення Позивача, ТОВ «Арх-Буд» (державна ліцензія АА № 416305 від 10.01.2002р) розробило «Робочий проект Електропостачання житлового масиву Білогородка по вул. Травнева Києво-Святошинського району Київської області»(а.с. 13-32). Відповідно до Проекту, підключення споживачів до КТП проектною потужністю 160 кВт, здійснювалось трьома окремими лініями електропередавання через власний автоматичний вимикач номінального струму, відповідно до розрахункового обсягу сумарної проектної потужності кожного споживача. А саме: Лінія 1 - Житловий масив Білогородка Травнева; Лінія 2 - Житловий будинок Позивача 2; Лінія 3 - Житловий будинок Позивача 1. Кожна лінія електропередавання підключена безпосередньо до КТП через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі (100А), який обмежує/дозволяє споживачам кожної лінії отримувати електроенергію в обсягах граничної потужності до 60 кВт. Проектом передбачено 60 кВт потужності проектованої КТП, що залишається після розподілення споживачам [PERSON] та [PERSON] , на електропостачання Житлового масиву в с. Білогородка. Рішенням Відповідача №14 від 12.03.2004р (а.с.31) було погоджено проектну документацію та продовжено Технічні умови № 458,78,79. Будівельні та електромонтажні роботи з монтажу повітряної лінії електропередавання напругою 10 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ (далі -лінії електромереж) облаштування трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ потужністю 160 кВт здійснено ТОВ «Арх-Буд» на підставі договору №7 від 02 лютого 2004 р 30.03.2004 року введена в експлуатацію комплектна трансформаторна підстанція (КТП-988). Відповідно до Акту № 533 від 30.03.2004 року Державної Інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії по Київській області електроустановку КТП-988 було допущено до експлуатації дозволеною потужністю в 160 кВт (а.с. 136). Від так надані до матеріалів справи докази підтверджують, що підключення житлового будинку Позивача виконано до КТП-988 у відповідності до проекту а саме, безпосередньо через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі 100А з максимальною пропускною потужністю 65 кВт. 21.05.2004 року між [PERSON] та ВАТ Київобленерго було укладено договір про користування електричною енергією побутовим споживачем №517202 (Далі договір). Згідно з п.1 Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності 60 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості. При цьому відповідно до п.9 Договору про користування електричною енергією Приймаючи рішення суд звертає увагу на те, що листом Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради за вих №75 від 09.06.2004 Директор Києво-Святошинського РЕМу повідомлявся про те, що КТП 988 встановлено за кошти забудовників [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку із чим Виконавчій комітет Бобрицької сільської радипросив всі підключення до КТП 988 погоджувати з зазначеними забудовниками [PERSON] та [PERSON] даний лист був отриманий Києво-Святошинським РЕМом 14.06.2004 та зареєстрований за вх№ 2151(а.с. 34). Обізнаність відповідача про належність ТП 988 іншим власникам підтверджується також тією обставиною, що відповідно до п. 5.1. технічних умов №2221, Відповідач зобов`язав [PERSON] на стадії проектування «умови підключення погодити з власником КТП - 988»,(а.с. 35). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст. 316 УК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 317. ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про енергетику» (чинного на момент виникнення правовідносин з улаштування ТП 988), проектування та будівництво (нове будівництво, реконструкція капітальний ремонт, технічне переоснащення) об`єктів електроенергетики здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності. Державний класифікатор будівель та споруд визначає Інженерні споруди як об`ємні площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін. Визначення трансформаторної підстанції та комплектної трансформаторної підстанції наведене у ДГС 24291-90 «Електрична частина електростанції та електричної мережі. Терміни та визначення». Відповідно до ДГС 24291-90 електрична підстанція - це електроустановка, призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії, складається з трансформаторів або інших перетворювачів електричної енергії, пристроїв управління, розподільних і допоміжних пристроїв по ДГС 19431. В свою чергу, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів. Комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - це підстанція, що складається з шаф або блоків з вбудованим в них трансформатором і іншим устаткуванням розподільного пристрою, поставляється в зібраному або підготовленому для збірки вигляді Корпус таких підстанцій виготовляється збірно-зварювальним способом з металу. Внутрішнє наповнення підстанції знаходиться в прямій залежності від її прямого призначення. |Наведене свідчить, що ані лінії електропередачі, ані комплектна трансформаторна підстанція (КТП) не містить обов`язкових ознак нерухомого майна, визначених ст. 181 ЦК України, оскільки їх можливо перемістити і це не призведе до її знецінення та зміни її призначення. Право власності на зазначені рухомі об`єкти не потребує державної реєстрації. Оскільки Позивач несла витрати з придбання, виготовлення (монтування) спорудження КТП-988 в рівних долях з іншими особами. Оскільки, розмір часток у праві спільної часткової власності на КТП-988 не встановлений за домовленістю Позивачів частки є рівними. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до порядку встановленому ЦК України, Позивачем та іншими особами були набуті рівні частки у праві спільної часткової власності на лінії електромереж та електроустановку КТП -988, оскільки мало місце набуття права власності на підставі правочинів за обставин не заборонених Законом. Крім того, правочини укладені з Відповідачем зокрема договори про користування електричною енергією, підтверджували обставини, щодо меж розподілу балансової належності. Перераховані обставини та представлені позивачем докази підтверджують той факт, що замовниками будівництва (монтажу) КТП 988 були Бобрицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] . При цьому жодних документів які б підтверджували належність електроустановки (електромереж) КТП 988 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в матеріалах справи немає. 31 серпня 2015 року Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на сороковій сесії шостого скликання було прийнято рішення №718 «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторної підстанції». Згідно вказаного рішення Білогородська сільська рада вирішила передати безоплатно з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичні об`єкти, які наведені в додатку до даного рішення. Відповідно до Додатку №1 до рішення сорокової сесії шостого скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №718 від 31 серпня 2015 року про передачу трансформаторних підстанцій на баланс Київобленерго серед іншого було передано ТП №988, ПЛ-10кВ відг. До ТП 10/0,4кВ №988, магістральні ЛЕП від ТП 10/0,4 кВ №988(а.с. 172-176). У той же час Білогородською сільською радою Бучанського району (раніше Києво-Святошинський) Київської області не надано до суду доказів, які б підтверджували обставини за яких КТП 10/0,4 кВ №988, ПЛ 0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ№988, , ПЛ 0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ№988, силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ№988 потужністю 160 кВА, було передано від замовників будівництва, якими відповідно до наданих матеріалів були Бобрицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] . Такі обставини свідчать про те, що орган місцевого самоврядування в особі Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ухвалюючи рішення №718 «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторної підстанції», не врахував ту обставину, що дані електроустановки належать іншим особам, які виступали замовниками її будівництва (встановлення), а отже порушив їх право на спільну часткову власність. З урахуванням того, що у матеріалах справи наявна рішення(ухвала) Київського окружного адміністративного суду у справі №320/523/22 від 26.01.2022 про відмову у відкритті провадження у справі, та підтверджує той факт, що [PERSON] , за захистом порушеного права зверталася до адміністративного суду для захисту порушеного права, однак вказаним рішенням їй було відмовлено у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства. Тому частково задовільняючи даний позов суд виходить із того, що Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Аналогічну за змістом правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 28.11.2018 у справі №804/2001/16. Таким чином, оскарження в судовому порядку рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яким, за твердженням позивача, сільською радою протиправно здійснено розпорядження належним позивачу майном, пов`язані з намаганням позивача відновити порушене право на це майно, тобто спрямовані на захист свого цивільного права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля. На думку ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні правацих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C. G. and Others v. Bulgaria, заява №1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, § 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, § 65)). В положеннях пункту 53 Рішення по справі «Сичов проти України» (справа за заявою № 4773/02), Європейський суд з прав людини зазначає, що держава несе відповідальність за недотримання своїх обов`язків, передбачених положеннями статті 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, щодо забезпечення збереження, закріплених цією Конвенцією та Протоколом № 1 до неї, прав та свобод на національному рівні для кожного, хто знаходиться під їх юрисдикцією. У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та. відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" ("Sporrong and Lonnroth v. Sweden") від 23.09.1982р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006р.). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1 зазначеного Першого протоколу. Зокрема, необхідно щоби була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагається досягти держава шляхом позбавлення особи її власності. Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника. Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади. Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003 р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку владного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року). У даному випадку виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що Відповідач 2 в особі Білогородської сільської ради Києво-Святошинського (нині Бучанського) району Київської області при прийнятті рішення №718 від 31.08.2015 «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторної підстанції» не діяв у спосіб визначений Конституцією та Законами України та не мав підстав передавати у власність Відповідача 1 електроустановки (електрообладнання) КТП 10/0,4 кВ №988, ПЛ 0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ№988, , ПЛ 0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ№988, силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ№988 потужністю 160 кВА, будівництво (монтаж) яких був виконаний на замовлення Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , а Відповідач 1 відповідно здійснювати приєднання нових споживачів до зазначених електричних мереж. З наведеного суд вважає, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, шляхом визнання рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 718 від 31.08.2015 року в частині безоплатної передачі з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів, ПЛ 0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ № 988; ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ № 988; Електрообладнання КТП 10/0,4 кВ №988; Силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ № 988 потужністю 160 кВА протиправним та нечинним з моменту прийняття. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial