Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до Підгороднянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - частину житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого діда, однак позбавлений можливості оформити спадкові права на спірне майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання представник позивача направив клопотання розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач направив в суд клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , й після його смерті відкрилася спадщина, що складається з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року, окрім діда, були зареєстровані ще три члени. Частиною 1 ст. 112 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що колгоспний двір - це сімейно трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить членам на праві спільної сумісної власності (ст. 120 цього Кодексу). Відтак померлому [PERSON] належала його частка. За життя, 04.04.2011 року, [PERSON] слав заповіт, змістом якого усе своє майно заповів позивачу. Останній вчасно прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №253/2013, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, однак [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причини відсутності правовстановлюючого документа на спірне майно. Відповідно 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04, 1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки спільний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 р., спадкодавці як члени колгоспного двору, набули на нього право сумісної власності та це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадкоємців за законом, котрі мають право на обов`язкову частку в спадковому майні та прийняли спадщину, немає. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved