Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулосьАкціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є споживачем послуг розподілу природного газу, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . За надані послуги за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 відповідачка заборгувала 7\~571, 01 гривень. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з відповідачки на користь Акціонерного товариства\~«Оператор газорозподільної\~системи «Вінницягаз» заборгованості за спожиті послуги з розподілу природного\~газу в сумі 7\~571, 01 гривень. Ухвалою суду від 20.07.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 20.07.2023, від відповідачки відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. Натомість 15.08.2023, до початку розгляду справи по суті, від відповідачки надійшла заява про визнання нею позовних вимог. Будь-які інші докази по справі чи клопотання від відповідачки на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачкою позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 45172, наданої 18.07.2023 Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.03.1997 по теперішній час. (а.с. 36) Також, [PERSON] є власницею 19/100 частки будинку [ADDRESS] , виділеної у натурі, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. (а.с. 17) Згідно розрахунку заборгованості за розподілений природний газ за вищевказаною адресою по особовому рахунку № [NUMBER] за період з січня місяця 2020 року по червень місяць 2023 року (включно) відповідачка заборгувала за надані їй послуги з розподілу природного газу 7\~571, 01 гривень. (а.с. 14) Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачкою є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 7\~571, 01 гривень, тим самим задовольнивши визнаний відповідачкою позов. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2\~684, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 36353 від 05.04.2023. (а.с. 13) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1\~342, 00 гривень, а з відповідачки на користь позивача підлягає сплаті решта судового збору в сумі 1\~342, 00 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачкою не надано. Враховуючи наведене,

Outcome: approved