Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Акціонерне Товариство\~ комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 грудня 2016 року у розмірі 45857,72 грн. та судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що відповідач\~з метою\~отримання банківських\~послуг звернувся до Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк», та 12 грудня 2016 року підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. У порушення умов указаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 06 лютого 2023 року у нього утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 45857,72 грн., яка складається з: 37805,39 грн. - заборгованість за кредитом, 8052,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді від 17 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 14 квітня 2023 року. Ухвалою судді від 09 травня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, за таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Суд установив, що 12 грудня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача, видано кредитну картку «Універсальна», на яку встановлено кредитний ліміт. У вказаній Заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, з яким позичальник ознайомлений в письмовому вигляді. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформлену на ім`я [PERSON] , довідку про видані кредитні картки, паспорт споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт. З наданої суду виписки за особовим рахунком за договором №б/н від 12 грудня 2016 року убачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 06 лютого 2023 року у нього утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 45857,72 грн., яка складається з: 37805,39 грн. - заборгованість за кредитом, 8052,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та з урахуванням того, що на виконання ст.\~625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved