Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

03.04.2023 року до суду надійшов вказаний позов. Звертаючись до суду з позовом позивач позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] в селі Білка, Одеської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки "MERCEDES-BENZ E 200", р.н. [NUMBER] , під керуванням невідомого водія, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер на місці пригоди. Дані відомості підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] №2671 та довідкою про причину смерті [PERSON] від 25.08.2020 року. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружині загиблого, [PERSON] та його неповнолітній доньці - [PERSON] , 2008 р.н., було завдано значну та непоправну шкоду, яка проявилась у моральній шкоді, втраті годувальника та у понесених витратах на поховання. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО 6867814, який діяв на момент настання ДТП станом на 24.08.2020 року. 24.08.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020160000000948 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. В ході досудового слідства було проведено судово-медичну експертизу трупа [PERSON] та зроблено висновок №1884-2671/20 від 09.11.2020 року експертом Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи про те, що смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку з відкритою черепномозковою травмою у вигляді перелому основи черепу з крововиливом в м`які мозкові оболонки і шлуночки головного мозку. Безпосередньою причиною смерті явився набряк головного мозку. При дослідженні трупа [PERSON] в морзі 25.08.2020 р. свідчить про те, що з моменту смерті до дослідження трупа пройшло приблизно 24-36 години. Таким чином, смерть [PERSON] могла настати у проміжок часу 22 години 00 хвилин [INFO]. Виникнення наявних у [PERSON] ушкоджень не виключає можливості отримання травми, близько 22 годин 30 хвилин 23.08.2020 року, як це зазначено у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Про це свідчить характер поверхні саден, відсутність ознак загоєння ушкоджень, відсутність ознак «цвітіння» синців. 12.10.2022 року до Іванівського районного суду Одеської області було направлено обвинувальний акт кримінального провадження № 12020160000000948 щодо обвинувачення відносно [PERSON] та сформовано справу №499/815/22. 12.12.2022 року Іванівським районним судом Одеської області винесено ухвалу про зупинення провадження та станом на подачу позовної заяви розгляд справи №499/815/22 не поновлено. Посилаючись на те, що вона є законним представником неповнолітньої [PERSON] , та враховуючи, що статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: 4 723,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56 676,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить позивачу та її дочці,інтереси, якої вона представляє становить по 18 892,00 грн. (1/3 частки моральної шкоди), який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на трьох потерпілих осіб. Просила вказану суму стягнути з відповідача та 45030,00 грн., на її користь страхового відшкодування понесених витрат на поховання, та 170 028,00 грн. на користь дочки, як мінімальний гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. Ухвалою суду від 04.2023 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 10.04.2023 р. надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, з якої вбачається, що вимоги ухвали суду виконано. Ухвалою від 11.04.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.56). Ухвалою суду від 06.07.2023 р. закрито підготовче провадженян та призначено до судового розгляду (а.с. 92). 17.05.2023 р. до суду надійшло клопотання представника відповідача Ніколаєва В. про зупинення провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ СГ "ТАС" про відшкодування шкоди, до набрання законної сили судовим рішенням (вироку) по досудовому розслідуванню № 1202060000000948 (а.с.71). Суд своєю ухвалою від 01.08.2023 р., відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в даній цивільній справі(а.с.98). 29.05.2023 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю згідно укладеного полісу становить 260 000,00 грн., а відшкодування шкоди перевищує страхову суму на одну особу (а.с. 66-70). Відповіді на відзив до суду від позивача не надходило. В судове засідання позивач та/або його представник не з`явились, від представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів у справі. (а.с.59-60, 64-65, 95-96, 101-102). В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило (а.с. 58, 94, 100). Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що [INFO] в селі Білка, Одеської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки "MERCEDES-BENZ E 200", р.н. [NUMBER] , під керуванням невідомого водія, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер на місці пригоди. Дані відомості підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] №2671 та довідкою про причину смерті [PERSON] від 25.08.2020 року (а.с.28). Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО 6867814, який діяв на момент настання ДТП станом на 24.08.2020 року (а.с. 27). 24.08.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020160000000948 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с. 20). В ході досудового слідства було проведено судово-медичну експертизу трупа [PERSON] та зроблено висновок №1884-2671/20 від 09.11.2020 року експертом Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи про те, що смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку з відкритою черепномозковою травмою у вигляді перелому основи черепу з крововиливом в м`які мозкові оболонки і шлуночки головного мозку. Безпосередньою причиною смерті явився набряк головного мозку. При дослідженні трупа [PERSON] в морзі 25.08.2020 р. у 10:00 час свідчить про те, що з моменту смерті до дослідження трупа пройшло приблизно 24-36 годин. Таким чином, смерть [PERSON] могла настати у проміжок часу 22 години 00 хвилин [INFO]. Виникнення наявних у [PERSON] ушкоджень не виключає можливості отримання травми, близько 22 годин 30 хвилин 23.08.2020 року, як це зазначено у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Про це свідчить характер поверхні саден, відсутність ознак загоєння ушкоджень, відсутність ознак «цвітіння» синців (а.с. 20-24). 12.10.2022 року до Іванівського районного суду Одеської області було направлено обвинувальний акт кримінального провадження № 12020160000000948 щодо обвинувачення відносно [PERSON] та сформовано справу №499/815/22. 12.12.2022 року Іванівським районним судом Одеської області винесено ухвалу про зупинення провадження та станом на подачу позовної заяви розгляд справи №499/815/22 не поновлено, протилежного суду не надно (а.с. 25-26). З копії полісу №АЩ6867814 вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] , була застрахована АТ «Страхова компанія «ТАС» (а.с.27). З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір у сфері страхових правовідносин, пов`язаних з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.35.1, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. [PERSON] , позивач по справі, подала до страховика, заяву про виплату страхового відшкодування до АТ "Страхова компанія "ТАС", як в своїх інтересах, так і в інтересах дочки в розмір 37 784,00 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с.35), витрат на поховання в розмірі 45 030,00 грн (а.с. 36, та страхове відшкодування по втраті годувальника для дочки в розмірі 85 014,00 грн. (а.с.36). Листом від 22.09.2020 р. № 02842-6/0120 страховик повідомив [PERSON] , що не може прийняти рішення про виплату чи не виплату страхового відшкодування, оскільки немає доказів, що кримінальне провадження завершено, а також відсутній вирок, який набрав законної сили (а.с. 38). Також, з матеріалів справи вбачається, що витрати на поховання склали 45 030,00 грн. (а.с. 32,33). Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом 5 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, відповідно до цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (п. 37.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи, що в силу п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана саме смертю фізичної особи при експлуатації транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи у володінні якої цей транспортний засіб перебуває, суд дійшов висновку про те, що ПрАТ СГ "ТАС", як страховик забезпеченого транспортного засобу внаслідок експлуатації якого настала смерть [PERSON] безпідставно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Таким чином, при заподіянні шкоди життю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність власника такого джерела настає незалежного від його вини, в силу закону, у певних межах, а саме щодо відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. Отже, якщо настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, виникає і обов`язок страховика здійснити страхову виплату в порядку, передбаченому ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто здійснити відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), на яку, зокрема посилається заявник у касаційній скарзі, та від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20(провадження № 61-19906св21). Оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» на момент настання смерті потерпілого розмір мінімальної заробітної плати становив 4723 грн. 00 коп., а право на страхове відшкодування мали три особи, то розмір належного [PERSON] , яка діє в свої інтересах та інтересах дитини страхового відшкодування становить 18892,00 грн. (4723 х 12 / 3) кожній. Вирішуючи питання розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує документально підтверджені витрати на поховання та те, що страховик не здійснив жодних виплат та приходить до висновку про стягнення на користь позивача страхове відшкодування витрат на поховання в розмірі 45030,00 грн. За таких обставин позовні вимоги щодо страхового відшкодування по моральній шкоді та страхове відшкодування витрат на поховання підлягають задоволенню. Згідно ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. За змістом абзацу 1 частини першої та частини другої ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. На час смерті [PERSON] мав на неповнолітню утриманні дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). [PERSON] , на момент ДТП ([INFO]) була неповнолітньою та перебувала на утриманні у загиблого батька [PERSON] , а тому, у зв`язку з вищевикладеним, претендує на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. Відповідно до п. 27.2. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 27.2. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, повязаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоровю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved