Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 20.06.2015 року Звенигородським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис №163. В обґрунтування\~пред`явлених вимог\~позивачка зазначила,\~що 20 червня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Звенигородському відділі РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис № 163. Від спільного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які по теперішній час проживають разом з нею. До 2020 року вона разом з відповідачем та дітьми проживали у м. Звенигород Московської області, рф. У 2021 році вони всі разом переїхали до України в м. Херсон, де проживали за її місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) до листопада 2021 року. Потім знову поїхали до росії, так як відповідач в Україні не зміг знайти собі роботи, а вона на той час знаходилась у декретній відпустці. Спільне життя з відповідачем не склалося, почалися сварки, приниження не тільки її, а й виливав злість на дітях, доходило до того, що він почав застосовувати до неї фізичне насильство. Почав не приходити додому по кілька днів, пояснюючи, що в нього така робота, зароблену заробітну плату він витрачав на свої потреби, на сім`ю не давав зовсім нічого. Це потім вона дізналася про те, що у нього є коханка і всі кошти він витрачав на неї. З початком повномасштабного вторгнення росії в Україну, відносини між ними стали нестерпними, вона просила відповідача дати можливість виїхати з території агресора (сама змоги не мала, так як закінчився строк дії довідки про тимчасове перебування на території рф), на що слідували побої, знущання, образи в бік її національності. Дітей категорично забороняв вивозити. Говорив, що не дозволе їй зробити з них «хохлами». Восени 2022 року відповідача призвали до воєнкомату рф, для відправки на фронт «спеціальної операції». Вона, будучи людиною високих моральних цінностей, не могла дозволити, щоб її чоловік, батько її дітей, пішов зі зброєю вбивати на її землі її співвітчизників. Тому було прийняте рішення вивезти його та дітей до [PERSON] . Де потім вона змогла з дітьми втекти на територію України. У відповідності до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Так, частиною першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території. До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем. У зв`язку з тим, що на даний час на території Херсона ведуться активні бойові дії, і її будинок де вона проживала разом з відповідачем частково зруйнований, надати докази про останнє відоме їй місце проживання відповідача на території України не має можливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27-29 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved