Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

18.07.2023 року позивачка звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 29.01.2022 року палацом одруження №4 управління ЗАЦС м. Москва Російської Федерації (актовий запис №122229770003600220000) у зв`язку із припиненням фактичних шлюбних відносин та відсутності ведення спільного господарства. Підсудність справи була визначена стороною позивача на підставі ч.2 ст.28 ЦПК України через неможливість позивачки здійснити розірвання шлюбу на території Російської Федерації, де він був зареєстрований у зв`язку з воєнним станом на відсутністю можливості звернутися до суду на території Російської Федерації. В обгрунтування позову зазначила, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, неможливість побудувати сім`ю на відстані. Ухвалою судді від 27.07.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через не виконання позивачкою вимог ст.113 Сімейного кодексу України, а саме не повідомлення суду прізвища, яке вона бажає залишити після розірвання шлюбу, що входить до предмету доказування в даній категорії справ (а.с.10). На виконання вимог вказаної ухвали судді позивачка надала 31.07.2023 року заяву, в якій вказаний недолік усунула, вказавши, яке прізвище вона бажає отримати за результатами розгляду справи в разі задоволення її позову (а.с.12). Ухвалою судді від 03.08.2023 року провадження у справі було відкрито, призначене перше судове засідання, наданий відповідачу час для подання відзиву, виклик відповідача здійснений у порядку ч.10 ст.187 ЦПК України через оголошення на веб-сайті Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.15-16). Ухвалою суду від 31.08.2023 року розгляд справи було відкладено через першу неявку відповідача по справі, встановлено відсутність відзиву з його боку, призначено наступне судове засідання (а.с.24). У судове засідання сторони не прибули. Позивачка про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.29-30), надавши раніше заяву від 31.08.2023 року про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.23). Відповідач у судове засідання не прибув, відзив не подав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку ч.10. ст.187 ЦПК України (а.с.27), клопотань на вирішення складу суду не подавав. Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідача без поважних причин, що дозволяє суду вирішувати справу по суті. Справа розглядається у загальному порядку, оскільки позивачка згоди на заочний розгляд справи не надавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.01.2022 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, який був зареєстрований палацом одруження №4 управління ЗАЦС м. Москва Російської Федерації (актовий запис №122229770003600220000), що підтверджується як оригіналом вказаного свідоцтва (а.с.6), так і його перекладом на державну мову, здійснений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Вовк І.В. 22.02.2022 року (реєстрові номери 414, 415)(а.с.8). Від шлюбу дітей не мають, мешкають у країнах свого громадянства. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України №2709-ІV від 23.06.2005 року «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Статтею 60 зазначеного закону визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст.63 закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу на території, де шлюб припиняється. Таким чином, суд приходить до думки, що справа може розглядатися у Первомайському міськрайонному суді Харківської області, оскільки позивачка мешкає на території України та є громадянкою України, а відповідач мешкає на території РФ, що унеможливлює для позивачки звернення до суду за місцем проживання відповідача, враховуючи прийняття 01.12.2022 року та набуття чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» відносно Російської Федерації та Республіки Білорусь, а також відсутністю можливості суду самостійно комунікувати з відповідачем як засобами поштового зв`язку, так і засобами телефонного зв`язку, зазначеними позивачкою у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні справи по суті, суд приходить до думки, що зазначені позивачкою підстави розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам сторін по справі. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved