Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила винести обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 (шість) місяців та визначити наступні обов`язки: - заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та дитини [PERSON] , [INFO] ; - обмежити спілкування з постраждалою дитиною, [PERSON] ; - заборонити наближатися на відстань не менше ніж 500 м до місця проживання (перебування) [PERSON] , роботи, інших місць частого відвідування, місця навчання, проживання дитини, [PERSON] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме в місці, невідомому кривднику, переслідувати її та дитину, [PERSON] , заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] та дитиною, [PERSON] . - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та дитиною, [PERSON] , або контактувати через iншi засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що вона і заінтересована особа [PERSON] з 30.09.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Стверджує, що протягом останніх років спільного проживання [PERSON] постійно висловлювався нецензурною лайкою в сторону дружини, погрожував фізичною розправою, наносив тілесні ушкодження, систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство щодо неї та дитини, що призвело до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості їхнього життя. Зокрема, [PERSON] вказує на те, що 18.08.2023 року [PERSON] виганяв її з дому, наносив тілесні ушкодження у присутності доньки. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 19 серпня 2023 року в [PERSON] виявлено поверхневу травму волосистої частини голови, забiй скроневої ділянки зліва, забій вушної ділянки злiва. Окрім цього, посилається на те, що 19.08.2023 року стосовно [PERSON] складено терміновий заборонний припис № 302914 строком на 9 діб, у зв`язку з тим, що 19.08.23 [PERSON] за місцем свого проживання вчиняв відносно своєї дружини домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке полягало у ляпасах, словесних образах, нецензурній лайці. Крім цього, складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. На даний час у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває справа № 461/7397/23 про притягнення [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього, зазначає, що 17.09.2023 року стосовно [PERSON] , складено терміновий заборонний припис № 306876 строком на 9 діб, яким зобов`язано його залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, застосовано заборону на вхід до місця проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства відносно доньки, [PERSON] . Цього ж дня, складено терміновий заборонний припис № 306877 стосовно [PERSON] , строком на 9 діб, яким зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, застосовано заборону на вхід до місця проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства відносно дружини, [PERSON] та у присутності доньки. Окрім цього, стверджує, що в березні 2022 року [PERSON] , придбав мисливську нарізну вогнепальну зброю, яку використовував в приміщенні їдальні, іноді зброя лежала на стільцях в їдальні, на зауваження, що вказане є небезпечним для дитини не реагував. 17.09.2023 року працівниками поліції відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням ним правил зберігання зброї, зброю вилучили. Також посилається на висновок психолога Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру від 31.08.2023 року, згідно якого в [PERSON] є проблеми зі сном, погіршення апетиту, постійне відчуття втоми, заторможенiсть через хронічну стресову ситуацію в сім`ї. У періоди відносно тривалого перебування поза домом, в іншому місті покращення самопочуття, прилив сил і адекватний рівень втомлюваності. За таких обставин, [PERSON] вважає, що є висока ймовірність продовження вчинення домашнього насильства, у зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.09.2023 року відкрито провадження по справі, постановлено справу розглядати за правилами окремого провадження. 29.09.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на заяву про видачу обмежувального припису від [PERSON] , в яких останній заперечив щодо встановлення обмежувального припису, стверджує, що звинувачення в домашньому насильстві є надуманим. Зазначає, що 10.04.2023 року [PERSON] подала до Галицького районного суду м. Львова позовну заяву про розірвання шлюбу. У травні 2023 року довідався, що [PERSON] планує без його відома перевезти доньку у м. Вінницю на постійне проживання, а згодом вивезти на проживання в м. Маямі у США. З цією метою, [PERSON] таємно, не повідомивши його, у квітні 2023 року виготовила дитині закордонний паспорт. Вказує, що 02.06.2023 року звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою щодо встановлення місця проживання дитини, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 червня 2023 року було відкрито провадження у справі № 461/4457/23 за вказаною заявою. Стверджує, що після судового засідання 17.08.2023 року у вказаній справі та після поданого письмового звернення від 17.08.2023 року до органу опіки і піклування з приводу неправомірних дій [PERSON] щодо дитини (психологічного тиску на неї), [PERSON] стала вкрай агресивною та почала постійно провокувати на конфлікт. Зазначає, що [PERSON] навмисно систематично здійснює виклик поліції для фіксування так званого «домашнього насильства» з метою в подальшому вплинути на рішення Галицького районного суду м. Львова у справі про визначення місця проживання дитини. Окрім цього, вказує, що 19.09.2023 року оскаржив тимчасовий обмежувальний припис серія А № 306876 від 17.09.2023 року і ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року відкрито провадження у справі № 380/21901/23. 20.09.2023 року оскаржив тимчасовий обмежувальний припис серія АА № 306877 від 17.09.2023 року і ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі № 380/22116/23. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги, викладені у заяві, підтримали, просили їх задовольнити. Заявниця пояснила, що її чоловік [PERSON] вчиняв та продовжує вчиняти домашнє насильство щодо неї та її дочки [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили щодо встановлення обмежувального припису. [PERSON] пояснив, що обставини, на які посилається [PERSON] , є навмисне придуманими. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, їх представників, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] і заінтересована особа [PERSON] з 30.09.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває справа № 461/4457/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За змістом п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. З аналізу норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом частини другої четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд, оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, дійшов висновку, що заявниця не надала належні та допустимі докази на підтвердження вчинення щодо неї та її дочки, [PERSON] , домашнього насильства стосовно, а також не довела наявність ризиків вчинення домашнього насильства у майбутньому. Суд не бере до уваги посилання заявниці на термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №306877 від 17.09.2023 року, серії АА №306876 від 17.09.2023, оскільки такі оскаржені до Львівського окружного адміністративного суду. Суд не вважає належним доказом складений відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії АА №343207 від 19.08.2023 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки даний протокол на момент ухвалення цього рішення перебуває на розгляді Галицького районного суду м. Львова, рішення у даній справі не ухвалено і [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягнуто. Посилання заявниці на володіння [PERSON] мисливською нарізною зброєю та використання її у присутності дитини не підтверджено дослідженими доказами. Оглянуті в судовому засідання відеозаписи не підтверджують факту домашнього насильства, вчиненого [PERSON] . Зафіксовані на відеозаписі обставини лише підтверджують факт виклику заявницею працівників поліції, однак не містять доказів спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, виловлювання погроз чи вчинення інших неправомірних дій фізичного, психологічного або економічного характеру відносно заявниці чи її дочки. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] , який є сином заявниці від попереднього шлюбу, пояснив, що в серпні почув звуки в коридорі. Побачив, що в [PERSON] червоне вухо. Припустив, що її вдарив [PERSON] . Звуків ударів не чув. Оцінюючи дані показання, суд дійшов висновку, що такі не підтверджують факту вчинення саме [PERSON] насильства відносно [PERSON] , оскільки свідок [PERSON] не був безпосереднім очевидцем події, не чув ударів, а його висновки ґрунтуються виключно на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявницею в порушення вимог статті 81 ЦПК України не надано суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] відносно неї та її дочки, [PERSON] , психологічного, економічного та фізичного насильства, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому у випадку не видачі щодо [PERSON] обмежувального припису. Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed