Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У липні 2023 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, який обґрунтовано фактичним припиненням шлюбних відносин між сторонами. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині розірвання шлюбу є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2017 р. про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис №1476 та видано відповідне свідоцтво. Сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . За повідомлених позивачем обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що позивач звертається до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини зазначаючи при цьому, що дитина на момент звернення до суду проживає з нею. До суду від відповідача відзиву чи будь-яких заперечень щодо існування спору про визначення місця проживання дитини не надходило. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. У відповідності до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Суд закриває провадження у справі за відсутністю предмету спору. Під предметом спору розуміється об"єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. У даному випадку, предметом спору є право батьків на визначення місця проживання дітей. Слід зазначити, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю є предметом позову оскільки предмет позову - це частина позову, яка містить безпосередньо матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПУ України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що між сторонами відсутні неврегульовані питання, що стосуються предмету спору у даній цивільній справі, що стосуэться визначення мысця проживання дитини. Слід зазначити, що суд не вправі вирішувати питання, спрямовані або "на майбутнє", тобто на можливе існування спору щодо наявності у майбутньому у позивача певного права, або для підтвердження будь-якого стану на даний час. Також суд не вправі підтверджувати своїм рішенням право, яке визнається відповідачем і ним наразі не оспорюється, шляхом задоволення позову про визнання такого права. Суд також не вбачає залежності у визначенні судом місця проживання дитини у такий обраний спосіб від можливості вирішення питань, які виникнуть у майбутньому у ініціатора цього позову. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Таким чином суд закриває провадження у справі в частині визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved