Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про зобов`язання ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280) відновити залишок коштів на рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) до 45 310,94 грн., тобто до стану в якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 21.08.2022 року та списати нараховані у зв`язку з цим відсотки, пеню, штрафні санкції, суму комісії за перерахування вказаних грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] є клієнтом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». 21.08.2022 року позивачу зателефонували з незнайомого номеру та запропонували послуги з налаштування. Позивач спілкуватись відмовилась, підозрюючи в цьому шахрайські дії, жодних кодів, номерів та паролів [PERSON] не називала, не вводила та не передавала . Одразу після цієї розмови позивач звернулась до оператора мережі Київстар, оскільки не могла отримати доступ до свого мобільного номеру. Після того, як мобільний номер відновили, [PERSON] з`ясувала, що з її банківської картки невстановленими особами були проведені платіжні операції на загальну суму 30 294,80 грн. Тобто, це відбулося в той час коли вона не мала доступу до свого телефонного номеру та банківської картки. Про вказаний факт позивач невідкладно повідомила керівника відділення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» № 197/15 у м. Одесі, звернувшись із заявою про незгоду з транзакцією, в якій проінформувала відповідача про свою незгоду з операціями, проведеними 21.08.2022 року, внаслідок яких з її банківського рахунку було знято кошти. Позивач зазначила, що 21.08.2022 року близько 10.00 год відбулось незаконне заволодіння її мобільним номером телефону, після чого були проведені транзакції по кредитній картці, до яких вона не має жодного відношення. Того ж дня [PERSON] звернулась до ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яким за вказаним фактом було зареєстровано кримінальне провадження 12022167490000199 за ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Представником позивача також було зазначено, що у листі Приватного акціонерного товариства «Київстар» від 09.03.2023 № 2713/з, вказано, що немає достатніх підстав вважати, що саме [PERSON] була користувачем номеру телефона [NUMBER] за період часу до 15 год. 21 хв. 21.08.2022 року. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з позовною заявою [PERSON] про захист прав споживача та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку АБ «УКРГАЗБАНК» не погоджується, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, оскільки 21.08.2022 року по картковому рахунку (тарифний план «Кредитна картка») [PERSON] проводились операції з Р2Р переказів (всі з використанням платіжної картки/реквізитів платіжної картки), а саме було чотири операції: 21.08.2022 (13:27) - переказ коштів - 1 000,00 21.08.2022 (13:29) - переказ коштів - 1 000,00 21.08.2022 (13:29) - переказ коштів - 1 000,00 21.08.2022 (15:04) - переказ коштів - 14 560,00 21.08.2022 (15:12)- переказ коштів - 14 560,00 Відповідач також зазначив, що 21.08.2022 о 13:12:30 год. був здійснений вхід у акаунт Позивача мобільного додатку «Еко-Банк», після успішного проходження верифікації за допомогою ОТР-коду, з введенням особистого паролю на пристрої RedmiRedmi Note 8 Pro-Android 11. Три операції по 1 000 грн. кожна, були підтверджені шляхом введення ОТР-паролів, що були надіслані Банком 21.08.2022 на номер телефона [NUMBER] . Щодо двох інших операцій, здійснених 21.08.2022 року на суму 14 560,00 грн., то кожна з цих операцій мають ознаки фізичного використання платіжної картки, а саме її реквізитів. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Згідно частини другої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 1073 ЦК України визначає правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Так, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Пункт 42 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначає, що неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення неналежного платника (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника та сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку коштів за помилковою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Платник, з рахунку якого внаслідок помилки неналежного стягувача без законних підстав списано кошти, має право на стягнення суми такої платіжної операції з неналежного стягувача у судовому порядку. Згідно з ч. 12 вказаної статті надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Згідно з ч. 21 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за недотримання встановлених вимог щодо обробки персональних даних користувачів під час надання платіжних послуг. Таким чином, крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на положення ст. 41 Закону України «Про платіжні послуги» ініціатором платіжної операції може бути: 1) платник (у тому числі через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції); 2) отримувач, обтяжувач - у випадках, передбачених договором з платником, та в інших випадках, передбачених законодавством; 3) стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі встановлених законом виконавчих документів, - у випадках, передбачених законодавством, або на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або рішення керівника органу стягнення (його заступника або уповноваженої особи) - у випадках, передбачених Податковим кодексом України. Таким чином, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк, в свою чергу, зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою це запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку незаконного списання грошей з поточного рахунку клієнта, фінансова установа повинна нести відповідальність. Це підтверджується також змістом ст. 1071 ЦК України, згідно з якою банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Позивач виконала дії, встановлені положеннями закону, а саме: одразу, які тільки дізналася про несанкціоноване перерахування коштів, повідомила відповідача про вчинені неналежні перекази та звернулась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке наразі внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України. Судом встановлено факт звернення позивача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Згідно з випискою за смарт-рахунком позивача, виданої відповідачем на вимогу [PERSON] , вхідний залишок на 21.08.2022 становить 45310,94 грн., вихідний залишок на 22.08.2022 - 11881,53 грн. Окрім того, судом взято уваги, що відповідач нараховує [PERSON] кредитну заборгованість, що підтверджується листом від 08.02.2023 № 124/4427/2023 в якому зазначено, що станом на 17.01.2023 року заборгованість по договору № 2020/ОВР/197-001001 від 18.02.2020 (платіжна картка [NUMBER] ) складає: -строкова заборгованість по тілу 25 186,92 грн.; -строкова заборгованість по відсотках 816,84 грн.; -прострочена заборгованість по тілу 8 465,46 грн.; -прострочена заборгованість по відсотках 2 568,67 грн. Беручи до уваги добросовісну поведінку позивача, суд вважає, що списання коштів з її рахунку було несанкціонованим та відбувалось без її участі та без її відома, тож нарахована заборгованість має бути списана. Згідно з позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 13.05.2015 (с. № 6-71цс5), а також у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 (с. № 127/23496/15-ц), від 20.06.2018 (с. № 691/699/16-ц), тягар доведення вчинення клієнтом банку дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, покладається саме на банк. Недоведення такої поведінки клієнта у сукупності з наявністю даних про те, що він, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив банк та правоохоронні органи про цей факт, з урахуванням наявності кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, виключає відповідальність клієнта банку за таке списання коштів. Наведене свідчить про неприпустимість притягнення користувача до відповідальності за здійснення платіжних операцій всупереч його споживчому волевиявленню, за виключенням випадків доведеності умисних дій або недбалості споживача, які зумовили ці дії. Позивач не порушувала Умов і правил надання банківських послуг, нікому не повідомляла пін-код та CVV-код картки, не передавала та не втрачала саму картку. Суд, дослідивши відзив банку констатує, що недосконала ідентифікація платника банком не є підставою для відмови в задоволенні позову. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року (с. № 552/2819/16-ц) зазначено, що враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, слід виходити з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Висновок щодо обов`язку банку доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції наведено також у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22. З огляду на зазначене суд вважає, що банком не було вжито всіх можливих заходів для запобігання порушенню прав позивача та їх поновлення, так само банком не надані докази, які безспірно доводять, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, у зв`язку з чим її вина у перерахуванні спірних грошових коштів відсутня.

Outcome: approved