Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 20 січня 2021 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини. На його глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає, оскільки між ними на ґрунті протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем є неможливим, сім`я фактично розпалася, через що виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. Відтак просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, одночасно з позовною заявою подав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, її представник - адвокат Турецька Є.А. направила заяву, в якій вказувала зокрема на те, що відповідач повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд прийшов до такого висновку. Встановлено, що 20 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2021 року вказаним відділом РАЦСу. Також встановлено, що в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , що було видане Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ) 24 червня 2021 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітнього сина. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати в розмірі 1 073,60 грн судового збору.

Outcome: approved