Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

21 квітня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом про повернення надміру виплачених державних коштів, в якому зазначив, що гр. [PERSON] перебував в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загальногопенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Позивачем у подальшому було встановлено, що гр. [PERSON] безпідставно набув тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загальногопенсійного віку, але не набулаправа на пенсійну виплату за період з 01.03.2021 р. по 31.10.2021 р. в розмірі 14 492,00 грн. У добровільному порядку відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача надміру виплачені кошти тимчасової державної соціальної допомоги в розмірі 14 492,00 грн., а також судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. Позивач не надавав клопотань про розгляд справи в загальному порядку, а також щодо своєї участі у судовому засіданні. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За вказаних обставин, з підстав, визначених ст.280 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на обліку управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального населення Миколаївської міської ради перебував гр. [PERSON] , як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Згідно з п. 1 Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1098, визначено механізм призначення у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Пунктом 5 Порядку передбачено, що для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу; інформацію про адресу зареєстрованого місця проживання (адресу місця фактичного проживання); документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу та мають про це відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги. Інформація про склад сім`ї особи, яка звернулася за призначенням тимчасової Допомоги, зазначається в декларації про доходи та майновий стан. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. Згідно до п.14 Розмір тимчасової допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, і середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не може перевищувати 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, органи соціального захисту населення проводять перерахунок раніше призначеної тимчасової допомоги з місяця встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без звернення особи, якій призначено тимчасову допомогу. Середньомісячний сукупний дохід, визначений особі для призначення тимчасової допомоги, обчислюється згідно з пунктами 3-9 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, яка затверджена Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом наказом від 15.11.2001 No 486/202/524/455/3370. До складу сім`ї включаються: чоловік, дружина, діти, у тому числі усиновлені віком до 18 років, які перебувають на їх утриманні. На підставі заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларації про доходи та майновий стан від 24.12.2020 року, доданих до них відповідних документів було призначено [PERSON] державну тимчасову допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 24.12.2020 року по 30.06.2021 року в сумі 1769 грн. 00 коп. щомісяця. На підставі заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларації про доходи та майновий стан від 25.06.2024 року, доданих до них відповідних документів було призначено [PERSON] державну тимчасову допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 01.07.2021 року по 23.12.2021 року в сумі 1854 грн. 00 коп. щомісяця. Згідно до п. 16 Порядку виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється у разі працевлаштування або зайняття підприємницькою діяльністю з місяця, в якому особа працевлаштувалася або зайнялася підприємницькою діяльністю. Однак, результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією було виявлено, що заявник [PERSON] з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 працював в ТОВ «Грейд груп юа». У зв`язку із тим, що відповідач не повідомив про працевлаштування, виникла переплата державних коштів по тимчасовій допомозі за період з 01.03.2021 року по 31.10.2021 року в сумі 14492 грн. 00 коп. Відповідно до п.24 Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Для вирішення питання щодо утримання виявленої переплати відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення, яким пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок Департаменту. Проте, станом на дату звернення Департаменту до суду сума надміру виплачених коштів тимчасової державної соціальної допомоги, що складає 14492,00 грн., відповідачем [PERSON] так і не була повернута. Дослідивши та надавши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку, що відповідач не повідомив Департамент про працевлаштування з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. до ТОВ «Грейд груп юа». У зв`язку із цим виникла переплата державних коштів по тимчасовій допомозі за період з 01.03.2021 року по 31.10.2021 року в сумі 14 492,00 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, враховуючи, що відповідач отримав тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загальногопенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату за період з 01.03.2021 р. по 31.10.2021 р. в більшому розмірі ніж необхідно, внаслідок чого завдано шкоди державному бюджету, то вимоги позивача є цілком правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved