Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Процесуальні дії по справі Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13.04.2012 року у розмірі 76 159,69 грн станом на 18.07.2023, з яких 60 566,97 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 592,72 грн заборгованість за простроченими відсотками. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору про надання банківських послуг №б/н від 13.04.2012 року. 21.08.2023 судом у порядку ч.8 ст. 187 ЦПК України за даними Єдиного державного демографічного реєстру отримано інформацію про зареєстроване місце проживання [PERSON] згідно якої гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 23.08.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 25 вересня 2023 року об 09:30 год. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № б/н від 13.04.2012. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що відповідач ознайомлений із умовами кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення, про що зазначено в підписаній відповідачем анкеті-заяві. Відповідачу відкритий картковий рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надано у користування кредитну картку. Дію укладеного між сторонами договору позивач підтверджує фактом користування відповідачем картковими рахунками та відповідно використанням кредитних коштів. Укладений між сторонами договір про надання банківських послуг № б/н від 13.04.2012 відповідно до норм ст. 634 ЦК України вважає договором приєднання. Пояснює, що в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 18.07.2023, відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 76 159,69 грн, з яких: за тілом кредиту у розмірі 60 566,97 грн, заборгованість за простроченими відсотками розмірі 15592,72 грн. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач повноважного представника у судове засідання не направив, при звернені до суду у прохальній частині позовної заяви вказав, що не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача та не заперечує щодо винесення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідача (а.с.3). Крім того повноважним представником подане клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. В клопотанні просить справу розглянути без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи та зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.5). Відповідач 25.09.2023 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду. Відповідно до ч.1ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні від 25.09.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 13.04.2012 [PERSON] (відповідач) підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.19). У анкеті - заяві зазначено, що позичальник (відповідач) згоден з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить договір про надання банківських послуг, а також вказано, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою www. privatbank.ua. На виконання підписаного договору банк (позивач) надав 13.04.2012 відповідачу кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 02/16 (картка універсальна), 03.11.2022 кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 03/23 (картка універсальна ), 02.05.2022 кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 03/26 (картка універсальна (а.с. 18). Згідно з довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останньому 13.04.2012 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн з подальшим збільшенням та зменшенням кредитного ліміту, а саме: 13.04.2012 зменшено до 300,00 грн; 01.08.2018 зменшено до 0,00 грн, 03.08.2018 збільшено до 300,00 грн; 27.02.2019 зменшено до 0,00 грн; 03.11.2022 збільшено до 75 000,00 грн; 03.03.2023 - зменшено до 0,00 грн (а.с.14). Згідно банківської виписки по рахунку за договором б/н за період з 13.04.2012 по 19.07.2023 суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними картками та відповідно кредитними коштами (а.с.15-17,7). За змістом паспорту споживчого кредиту підписаного сторонами визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, сума/ліміт кредиту, строк договору, пільговий період, інформацію щодо реальної ставки річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с.22-25). Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 18.07.2023 заборгованість до стягнення з відповідача заявлена у розмірі 76159,69 грн з яких: 60 566,97 грн - заборгованість за тілом кредита; 15592,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 8-13). На підтвердження правомірності позовних вимог до позову доданий витяг Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Універсальна CONTRAKT, Універсальна GOLD» та паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами (а.с. 22-25,26, 27-50). Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором б/н від 13.04.2012, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем договору про надання банківських послуг б/н від 13.04.2012 у виді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку (а.с.19). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за цим договором. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриваБанк визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування послугами банку щодо кредитування. Отже, підписання договору свідчить про те, що [PERSON] (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Частина 1 статті 663 ЦК України вказує на те, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умов розроблює підприємець (в даному випадку банк). Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на редакцію статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що за умовами договору сторонами було погоджено тип кредиту, сума/ліміт/кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. [PERSON] (відповідач) власним підписом підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Таким чином суд дійшов висновку, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору у тому числі ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. За таких обставин, враховуючи, що сторони домовилися про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком анкета-заява, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна,55 днів пільгового періоду, Універсальна CONTRAKT, Універсальна GOLD» та паспорт споживчого кредиту можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав такий договір, однак умови договору порушив. Зворотного відповідач не доведено. Факт отримання кредитних коштів відповідачем також не оспорюється. Розмір заявленої до стягнення заборгованості за договором підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за яким станом на 18.07.2023 заборгованість відповідача за кредитом перед позивачем становить 76 159,69 грн з яких: 60 566,97 грн - заборгованість за тілом кредита; 15 592,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.8-13). На час розгляду справи судом, відповідач заборгованість перед позивачем не сплатив та відповідних доказів до суду не подав. Фактичних обставин справи та правомірність розрахунку відповідач не оспорює, заявлену до стягнення заборгованість визнає у повному обсязі. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК Українита ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, при поданні позову позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM4BKRWA від 04.08.2023 (а.с.59). З огляду на норми чинного законодавства, враховуючи факт визнання позову відповідачем, позивачу слід повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1342 грн. Відповідно до п. 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства, Казначейства (у разі сплати судового збору в іноземній валюті) подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Решта 50% судового збору в сумі 1342 грн, сплаченого позивачем судового збору у порядку ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Outcome: approved