Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

04 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] за життя склала декілька заповітів щодо належного їй майна. Позивач право на спадкування не реалізував, оскільки відповідач [PERSON] стверджувала, що немає спадкового майна. У зв`язку з необізнаністю, що заповіт на відповідача [PERSON] складено на конкретно визначене майно, і будучи переконаним в тому, що немає спадкового майна, він у шестимісячний строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав. Вказуючи, що зазначена причина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 29), 07 вересня 2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 21). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а. с. 30), 14 вересня 2023 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 26). Представник відповідача Луківської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 27 вересня 2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 30). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в селищі міського типу Турійськ Ковельського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а. с. 7). Відповідно до довідки Луківської селищної ради № 470 від 01 вересня 2023 року, [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] та на день смерті проживала одна (а. с. 9). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області 01 березня 1999 року за № 14, згідно з яким житловий будинок з надвірними будівлями з усім майном, що знаходиться в селі Миляновичі Турійського району Волинської області заповіла своїм дітям в рівних долях, а саме: [PERSON] , [PERSON] (а. с 10). 17 травня 2001 року [PERSON] склала другий заповіт, посвідчений Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області за № 171, згідно з яким земельну частку (пай), право на майновий (пай), що знаходиться в СВК «Нива», та грошовий вклад, що знаходиться в Луківському філіалі ощадбанку № 6303/086 на рахунку № [NUMBER] , заповіла своєму синові [PERSON] . (а. с. 11). Заповіти не змінювалися і є чинними, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 24, 25). Позивач є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8). Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . На час смерті [PERSON] позивач разом із нею не проживав, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269,\~1270\~Цивільного кодексу\~України останній у шестимісячний строк зобов`язаний був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 01 вересня 2023 року приватний нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 13). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність про наявність другого заповіту на його ім`я та наявність інформації про відсутність спадкового майна, що унеможливлювало прийняття ним спадщини та у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подавав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536 гривень 80 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 268 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved