Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на своє утримання, як дружини, в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що з 12 липня 2022 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народилася дитина, [PERSON] . Після народження дитини стосунки між сторонами поступово почали погіршуватися, на даний час позивачка з відповідачем спільно, як подружжя, не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивачки та доньки не надає. З 01.09.2022 року позивачка перебуває на обліку в Красноградському управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн, окрім цієї допомоги, позивачка інших доходів немає, дитина потребує постійної уваги та виховання, в силу цього позивачка позбавлена можливості працювати. Всі витрати на утримання дитини та позивачки здійснюють її рідні без участі відповідача. На теперішній час розміру соціальної допомоги недостатньо для існування позивачки та дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Відповідач відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 12 липня 2022 року сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Сахновщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10), сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка фактично мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ксерокопією довідки (а.с.18). Відповідно до ксерокопії наказу виданого ФОП [PERSON] (а.с.16), позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до 3-х років. Згідно ксерокопії довідки (а.с.17), [PERSON] з 09.12.2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Ксерокопією довідки підтверджується, що позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини з 01.09.2022 року по теперішній час(а.с.14). Згідно ксерокопії повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми (а.с.15), позивачці призначена допомога при народженні дитини з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року у розмірі 10 320,00 гривень та з 01.10.2022 року до 30.09.2025 року у розмірі 860 гривень. Відповідно до ксерокопії довідки (а.с.13), наданій [PERSON] , він перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 14.07.2022 року по теперішній час. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інших утриманців та відсутність у позивачки самостійного доходу. Враховуючи те, що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати матеріальне утримання позивачці до досягнення дитиною трирічного віку, але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на її утримання ухиляється, чим порушує її права, то суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 24.07.2023 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved