Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] ,\~ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Вашкеба Олена Іванівна\~\~ про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] За життя [PERSON] залишив заповіт в якому зробив таке розпорядження: все його майно, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право заповів дочці [PERSON] , [INFO] . Осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадкоємцем першої черги є мати позивачки та брати, відповідачі по справі, які не заперечують щодо прийняття нею спадкового майна. Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» вартість житлового будинку з надвірними будівлями, по [ADDRESS] , становить - 209003 (Двісті дев`ять тисяч три) грн. Правовстановлюючі документи на будинок не оформлені. Позивачка, звернулася до Приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус надав їй відмову, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця не може видати їй свідоцтво, а тому рекомендує звернутися до Виноградівського районного суду. Позивач та їх представник у судове засідання не з"явилися, представник подала заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Третя особа, приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Вашкеба О.І. в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] (а.с.11), після смерті якого відкрилась спадщина у склад якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-20). За життя [PERSON] залишив заповіт (а.с.12) в якому зробив таке розпорядження: все його майно, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право заповів дочці [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадкоємцем першої черги є мати позивачки та брати, відповідачі по справі, які не заперечують щодо прийняття нею спадкового майна. Позивачка, звернулася до Приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус надав їй відмову, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця не може видати їй свідоцтво, а тому рекомендує звернутися до Виноградівського районного суду (а.с.13-14). У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПКУкраїни) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки,споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.п. 4.15, 4.16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає позивачу оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, невизнане право позивачки, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ними спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних докаів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Outcome: approved