Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

20 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, несумісність характерів унеможливлює подальше спільне подружнє проживання, на теперішній час фактично всі шлюбні стосунки припинено та подружжя припинило своє існування, позивач та відповідачка проживають окрема, як подружжя не спілкуються з квітня 2023 року. Зазначав, що від шлюбних відносин у нього та відповідачки є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просив з відповідачки не стягувати. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 липня 2023 рокупозовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 03 жовтня 2023 року. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань не подала. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 13 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 13.11.2007 серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам подружжя, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 2). З врахуванням того, що позивач просив суд не стягувати з відповідачки судові витрати, суд уважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved