Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] , за яким просив визначити місце проживання дітей сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Позов обґрунтований тим, що сторони припинили сімейні відносини, перебувають в процесі розлучення, проживають окремо, малолітні діти проживають з батьком, проте відповідачка вимагає щоб діти проживали разом з нею, що на думку позивача суперечить інтересам дітей та батьків. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 28.10.2022 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подала зустрічний позов, за яким просила визначити місце проживання дітей разом з нею, пославшись на те, що [PERSON] перешкоджає спілкуванню з дітьми, здійснює на них психологічний вплив, маніпулює ними, тобто вчинює дії на шкоду їм. Ухвалою суду від 28.11.2022 року зустрічний позов прийнято до провадження, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Сторони використали право на подання відзиву, відповіді на відзив, тощо. З огляду на ці заяви, сторони на своїх вимогах наполягали. Протокольною ухвалою суду від 19.04.2023 року підготовче провадження у справі закінчене, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.10.2023 року, провадження у справі за первісним та зустрічним позовами в частині вимог про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду, у зв`язку з досягненням дитиною 14 річного віку та бажанням дитини проживати з батьком. Сторони в судовому засіданні на своїх вимогах наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в їх заявах, пославшись на пояснення свідків та письмові докази. Представники сторін підтримали доводи своїх довірителів, в обґрунтування позиції по спору послались на відповідні йому норми матеріального закону. Судом встановлено таке. Сторони не заперечують і це підтверджується доказами, що вони перебували у шлюбі з серпня 1998 року, в цьому шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідачка, на час розгляду справи, проживає разом зі своєю матір`ю, в квартирі належній останній, та сплачує аліменти на утримання дітей відповідно наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року. Між сторонами триває судовий спір про поділ спільного майна, предметом якого є право власності на дві квартири, що були придбані у шлюбі. Позивач створив нову сім`ю, що ним не заперечується. З огляду на надані докази, пояснення сторін та свідків, поведінку позивача в судовому засіданні, суд знаходить, що сторони тривалий час перебувають в неприязних відносинах. Так відповідачка послідовно пояснювала, що позивач на початку 2020 року покинув сім`ю та до травня 2021 року проживав разом зі своєю матір`ю в належній останній квартирі, діти весь цей час залишились разом з нею. Позивач не заперечував цього факту, проте пояснив таку поведінку тим, що хотів убезпечити сім`ю від можливості зараження короно-вірусною інфекцією COVID-19, оскільки він відноситься до групи ризику, як лікар сімейної медицини. Проте, такі пояснення не можна прийняти. Загальновідомо, що найбільш уразливою частиною населення від наслідків COVID-19 є люди похилого віку, до яких відноситься мати позивача, дітьми ж, за рідким виключенням, ця хвороба переноситься в легкій формі, тобто позивач становив більшу небезпеку по відношенню до матері ніж до своєї сім`ї. Крім того, відповідачка на той час і зараз також працює в медичній установі, і очевидно, що ризик захворіти на COVID-19 у неї був такий же як і в позивача, а відтак і діти не були убезпечені від цього захворювання. Інші пояснення позивача з цього приводу також є надуманими. Після повернення позивача в сім`ю, відповідачка декілька разів зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення позивачем домашнього насильства (фізичного та психологічного), зверталася до органу опіки і піклування із заявами про усунення перешкод у вихованні дітей, повідомляла про викрадення дітей, та просила про повернення дітей до постійного місця проживання. Крім того, відповідачка в липні 2021 року зверталась до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, який за її заявою був залишений без розгляду. Останню обставину позивачка пояснила намаганням врегулювати спір в позасудовому порядку. В свою чергу позивач також звинувачував відповідачку в домашньому насильстві (економічному), на що вказують звернення до правоохоронних органів. Про обставини неприязних відносин сторін повідомили і свідки [PERSON] (мати позивача), та [PERSON] (мати відповідачки). В кінцевому відповідачка перейшла проживати до матері. При цьому квартира матері розташована в тому ж будинку, що і квартира [PERSON] , в сусідньому під`їзді, що дозволяє відповідачці бачити дочку, попри перешкоди, що чинить позивач, проводити з дочкою певний час, опікуватись нею. Доводи позивача про те, що відповідачка самоусунулась від виховання дітей, не знайшли свого підтвердження доказами. Відповідачка пояснювала, що літом 2023 року коли діти деякий час проживали на дачі, що належить матері позивача, в Хмельницькій області, вона підтримувала контакт з молодшими дітьми через старшого сина [PERSON] , позивач не давав їй можливості напряму спілкуватись молодшими дітьми, та не надав згоду на побачення з ними. Дані обставини підтвердив свідок [PERSON] . Разом з тим, позивач послідовно вказував, що син сторін [PERSON] після розпаду сім`ї постійно проживає разом з ним. Проте, судом встановлено, що це не відповідає дійсності. Фактично [PERSON] постійно проживає з матір`ю позивача [PERSON] . Такий висновок ґрунтується на аналізі пояснень сторін, свідків з обох сторін, та безпосередньо пояснень [PERSON] , за якими для нього, за місцем проживання батька, не створено належних умов для навчання, зокрема підключення до мережі Інтернет не відповідає його потребам в сенсі навчання. Крім того, у справі не має даних, що для [PERSON] в квартирі позивача, за умов створення позивачем нової сім`ї та створення належних умов проживання та розвитку дочки [PERSON] , створені належні умови і для нього. Дійсно з огляду на пояснення сина сторін [PERSON] вбачається, що він має образу на матір, яку пов`язує з обставинами побутового характеру, як то вимога матері помити за собою посуд після їжі, випрати власну білизну, тощо, тобто посилається на незначні обставини, а відповідно приховує дійсні. Проте, з огляду на те, що [PERSON] постійно проживає з матір`ю позивача, на його вік, та пояснення свідків у справі, суд має припущення, що він має образу на обох батьків, оскільки через їх тривалий спір позбавлений належної батьківської опіки. До того ж під час опитування в судовому засіданні [PERSON] на запитання суду, та учасників процесу відповідав батьку, а не суду, що слугувало підставою для видалення батьків з залу судових засідань на час допиту свідка. Пояснення [PERSON] та старшого сина сторін [PERSON] збігаються в тому, що їх батько більше ніж матір приділяв уваги їх навчанню, та розвитку, був більш вимогливим щодо їх поведінки, і це стало фундаментом для того щоб вони продовжували навчатись за кошти держави в престижних навчальних закладах. Тобто батько для них є авторитетом. Разом з тим, діти визнали, що матір також опікується ними і вони люблять її. Між тим, суду не надано доказів, як діти позиціонують себе в новому оточенні, у зв`язку зі створенням позивачем нової сім`ї. Сторони, з огляду на документи, що видані їм за місцем проживання і за місцем роботи, характеризуються позитивно. Сторони мають сталий дохід, що підтверджується довідками з їх роботи, сторони не перебувають на обліку у нарколога та психіатра. Доводи позивача про сумніви в психічному здоров`ї відповідачки не підтверджені належними доказами, та суперечать доказам у справі. Захоплення відповідачки певними езотеричними практиками, саме по собі, не може вказувати на вади її психіки. Доводи позивача та свідка [PERSON] про те, що відповідачка не зможе належним чином опікуватись дочкою, через гіперактивність дитини, є надуманими. Позивачка на даний час працює віддалено (з дому), а відповідно в змозі приділити достатньо часу для догляду за дитиною. Крім того, мати відповідачки є пенсіонером, вона багато років працювала лікарем-педіатром, а відповідно може надати допомогу відповідачці по догляду за дитиною, в тому числі і фаховими порадами, що важливо з огляду на стан здоров`я дитини (має вади зору). Безумовно, з огляду на надані докази, і батько може забезпечити належний догляд та виховання дочки. Це не оспорюється відповідачкою. Отже фактично, сторони знаходяться в рівних умовах. Проте, з огляду на стать, вік, потреби дитини, з урахуванням її невизначеності в новому оточенні, що сформувалась з розпадом сім`ї, поведінку позивача щодо перешкоджання відповідачці у вихованні дітей, суд все ж вважає, що [PERSON] буде краще разом з матір`ю. Саме до такого ж висновку прийшов і орган опіки і піклування (т.1 а.с. 159-163). В основу цього висновку, разом з іншим, покладено і таке. За висновком Міського центру дитини Київської міської державної адміністрації від 10.12.2021 року, діти сторін залучені в конфлікт батьків. Малолітня [PERSON] прагне до почуття сімейної спільності. У дитини сформовані довірливі відносини з кожним із батьків, дівчинка вільно та спокійно почувається у присутності матері та батька. Це однаково важливі та значимі фігури у житті дитини. У бесіді зі спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї малолітня [PERSON] повідомила, що вона хоче частіше залишатись у мами ночувати та більше часу проводити разом. Отже дитина потребує материнської опіки. Згідно зі ст. 160 ч. 1 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд, за обставин наявного спору, вправі визначити місце проживання дитини сторін [PERSON] , і визначає таке місце разом з матір`ю, що на переконання суду буде найкращим чином відповідати інтересам дитини. При цьому таке рішення не позбавляє батька приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Отже задоволенню підлягає зустрічний позов. В задоволенні ж первісного позову слід відмовити, за необґрунтованістю. За таких рішень, витрати понесені відповідачкою на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. мають бути їй відшкодовані позивачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають. Заходів забезпечення позову судом не вживались. На підставі ст. 161 СК України,

Outcome: approved