Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивачка у липні 2021 року звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила ухвалити рішення, яким: визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , вартість якого складає 339 354 грн та право власності на вантажний автомобіль JAC державний номер [NUMBER] , вартість якого становить 84 983,00 грн всього на суму 424\~337,00 грн. визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] , вартість якого складає 111 661 грн та право власності на легковий автомобіль MERSEDES BENZ, модель GL 550 рік випуску 2008, об`єм двигуна 5461, державний номер [NUMBER] , вартість якого становить 504 588,00 грн - всього на суму 616 249 грн; стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 10 405,86. \~ \~ \~ \~Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.08.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 27.03.2023 року закрито підготовче судове провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи на відсутність заперечень, щодо заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] 23.12.2000 року укладено шлюб, який рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24.06.2016 року розірвано. Рішення набрало законної сили 19.07.2016 року. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 09.09.2016 року місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] . Отже, із матеріалів справи слідує, що у період з 23.12.2000 року до 19.07.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжям придбано: 03.07.2008 року нежитлові приміщення, які розташовані за адресою [ADDRESS] (власником вказано [PERSON] ); 11.11.2002 року житловий будинок [ADDRESS] (власником зазначено [PERSON] ); 31.08.2013 року транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель GL 550, 2008 року випуску; транспортний засіб JAC HFC 1045К, 2008 року виготовлення, номерний знак [NUMBER] . Отже, зазначене є спільно нажитим майном подружжя. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною другою\~статті 60\~Сімейного кодексу\~України визначено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що \~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України). Частина друга статті 68 Сімейного кодексу України визначає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу\~України (частина друга статті 68 Сімейного кодексу України). Під час розгляду справи судом встановлено, що у період з 23 грудня 2000 року до 19 липня 2016 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За цей період сторонами придбано нежитлові приміщення, які розташовані за адресою [ADDRESS] (власником вказано [PERSON] ); 11.11.2002 року житловий будинок [ADDRESS] (власником зазначено [PERSON] ); 31.08.2013 року транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель GL 550, 2008 року випуску; транспортний засіб JAC HFC 1045К, 2008 року виготовлення, номерний знак [NUMBER] . Це майно є спільно об`єктом права спільної сумісної власності сторін. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Частинами першою\~та другою\~71\~Сімейного кодексу\~України майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~частини другої\~статті 71\~Сімейного кодексу\~України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частина четверта та п`ята статті 71 Сімейного кодексу України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку судової оціночної - технічної експертизи, наявної у матеріалах справи ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,2 кв.м., становить 339\~354 грн 00 коп., а нежитлових підвальних приміщень 5-ти поверхового житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 81,5 кв.м., складає 111\~661 грн 00 коп. Відповідно до інформаційної довідки Торгово-промислової палати Миколаївської області від 03 травня 2019 року № 140-562 вартість MERCEDES-BENZ модель GL 550, 2008 року випуску становить 504\~588 грн 00 коп., а транспортного засобу JAC HFC 1045К, 2008 року виготовлення 84\~983 грн 00 коп. Виходячи із неспростованої презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя, розмір часток є рівними та становлять по 1/2 за кожним. Отже поділ майна слід провести виходячи із зазначених часток. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Звертаючись до суду позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом поділу майна між подружжям в натурі. На думку суду такий спосіб є таким, що матиме найбільший ефект щодо відновлення прав, тобто є належним способом захисту права позивача Виходячи із вартості майна подружжя, варіант поділу майна, зазначений позивачем у позовних вимогах, на думку суду є таким, що відповідатиме розміру часток подружжя. Суд зауважує, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель GL 550, 2008 року було придбано під час шлюбу між сторонами, його власником зазначено [PERSON] . Після розірвання шлюбу (19 липня 2016 року), а саме 19 травня 2018 року було перереєстровано на іншу особу [PERSON] . При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель GL 550, 2008 року відповідачем [PERSON] було відчужено за згодою позивача [PERSON] . Оскільки власником транспортного засобу на час розгляду справи у суді є інша особа, то цей транспортний засіб не може бути предметом поділу між подружжям. Матеріали справи не містять доказів того, що цей транспортний засіб відчужено іншій особі за згодою з позивачем [PERSON] , а позовних вимог про стягнення з відповідача частини вартості цього транспортного засобу позивачем не заявлено. Тому виходячи із принципу пропорційності та справедливості вартість цього майна у розмірі 504\~588 грн 00 коп. слід зарахувати в частину майна, яке підлягає виділу відповідачу [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за результатами розгляду позовних вимог у цій справі. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позов та про необхідність його задоволення. У порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , вартість якого складає 339 354 грн та право власності на вантажний автомобіль JAC державний номер [NUMBER] , вартість якого становить 84 983,00 грн всього на суму 424\~337,00 грн. За [PERSON] визнати право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] , вартість якого складає 111 661 грн.00 коп. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 9593 грн 41 коп.

Outcome: partial