Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2005 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі; від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] ; рішенням Калуського міськрайонного суду 15.10.2010 року шлюб між ними розірвано, сина [PERSON] залишено на її вихованні; їхній син [PERSON] досяг повноліття і стягнення аліментів з відповідача на його утримання припинено; в даний час вона не працює і перебуває у відпустці по догляду за дітьми до трьохрічного віку, а тому крім соціальної допомоги на малолітніх дітей інших доходів не має, їй важко утримувати їхнього сина, який в даний час навчається в коледжі, а саме на 2-му курсі державної форми навчання ВСП «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій»; витрати на його утримання, одяг, транспорт, навчальні посібники значно зросли і вона не має змоги повноцінно забезпечувати сина всім необхідним, а тому змушена була звернутись до суду із вказаним вище позовом. також вказує, що відповідач фізично здоровий, на утриманні має одну дитину, в даний час перебуває на службі в Збройних Силах України і отримує заробітну плату в значному розмірі, а тому може надавати більшу матеріальну допомогу на утримання їхнього сина; за таких обставин вона звернулась до суду та уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3\~000,00 грн. а також стягнути з відповідача в її користь витрати за надання юридичної допомоги. 27.09.2023\~р. представник відповідача адвокат Лященко І.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву, в якій у задоволенні позовних вимог просить відмовити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000,00 грн щомісячно, починаючи з 01.07.2023 року по 30.06.2024 рік, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на повнолітню дитину. Відповідно до частин 2-6\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої\~статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнивши свої позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача адвокат Лященко І.Ю. надала відзив на уточнення позовних вимог про розгляд справи без участі представника відповідача та самого відповідача, з уточненими позовними вимогами погоджується, а саме про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3\~000,00 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено судом, позивач перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є повнолітня дитина син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 14.07.2005 р. виконкомом Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчання на 2-му курсі державної форми навчання ВСП «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій», що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження сина. Після досягнення сином повноліття їй важко утримувати їхнього сина, який в даний час навчається в коледжі, витрати на його утримання, одяг, транспорт, навчальні посібники значно зросли і вона не має змоги повноцінно забезпечувати сина всім необхідним. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду з даною заявою для стягнення з відповідача на її користь аліментів. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вищевказані положення кореспондуються з роз`ясненнями зазначених в п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якими також встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначені розміру аліментів суд враховує відсутність відомостей про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання сина у зв`язку з його навчанням, має інших утриманців чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач з уточненими позовними вимогами погоджується, а саме про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3\~000,00 грн., за таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача\~аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 3\~000,00 грн., щомісячно на період його навчання. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судові витрати по справі становлять 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена, а також 1500 грн. за отриману позивачем правову допомогу. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% від судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, тобто в розмірі 536,80 грн. в дохід держави, а також 1500 грн. на користь позивача за отриману нею правову допомогу.

Outcome: approved