Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь заборгованості за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року в розмірі 30713 грн. 40 коп. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 07 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір №145173839. Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін. За умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 9000 грн. на умовах платності користування, які зобов`язалася повернути в строк до 28 грудня 2020 року, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак, в подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення, наданого їй кредиту. Відповідно до Реєстру боржників №119 від 02 лютого 2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року. В подальшому, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року, у якому боржником є [PERSON] . Таким чином, за вказаними договорами факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за зобов`язанням [PERSON] по вищевказаному кредитному договору в сумі 30713 грн. 40 коп., з яких: 9000 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 21713 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Волянська К.Я. позов підтримала у повному обсязі, просить задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №145173839 (а.с.9-11). Кредитний договір підписаний електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п.4.4 та п.5 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.1.1-1.4 кредитного договору кредит надано в сумі 9000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,12% (дисконтна процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування ним строком на 21 день від дати отримання кредиту, тобто до 28 грудня 2020 року. Згідно Графіка розрахунків, що є додатком до договору кредиту №145173839 від 07 грудня 2020 року, сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою складає 11116 грн. 80 коп., з яких: 9000 грн. - сума кредиту, 2116 грн. 80 коп. - проценти за користування кредитом (а.с.12). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а.с.18-19). У п.1.2 договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року сторони передбачили, що перелік кредитних договорів, право вимоги за якими відступається, наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в Реєстрах прав вимог. При цьому, у тому ж пункті договору сторони визначили, що під поняттям «кредитний договір» слід розуміти кредитний договір, укладений між Первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником (фізичною особою з якою укладено кредитний договір, право грошової вимоги до якої уступається за цим договором), право грошової вимоги за яким отримав клієнт - ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року вбачається, що ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року, у якому боржником є [PERSON] . Розмір заборгованості [PERSON] на момент передачі права вимоги становить 30713 грн. 40 коп., з яких 9000 грн. - сума кредиту, 21713 грн. 40 коп. - заборгованість по відсотках (а.с.8-зворот). На підтвердження факту набуття ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року, у якому боржником є [PERSON] , позивач додатково надав суду витяг з Реєстру прав вимоги №119 від 02 лютого 2021 року, з якого вбачається, що на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №145173839 від 07 грудня 2020 року, у якому боржником є [PERSON] . Розмір заборгованості [PERSON] на момент передачі права вимоги становить 19694 грн. 70 коп., з яких 9000 грн. - сума кредиту, 10694 грн. 70 коп. - заборгованість по відсотках (а.с.54). При цьому, самого договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позивач суду не надав. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Отже, положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом з тим, з огляду на частину першу статті 1077 ЦК України та частину п`яту статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України). Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Зазначені висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №295/4526/14, провадження №61-11058св22. Отже, аналізуючи вищезазначені норми, вбачається, що на момент укладення договору факторингу первинний кредитний договір, право вимоги за яким відступається, вже має бути укладений між первинним кредитором та боржником. Відповідно до положень ст.12, ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що договір кредиту №145173839 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 07 грудня 2020 року. Договір факторингу №28/1118-01 на підставі якого ТОВ «Таліон плюс» набуло права вимоги до [PERSON] за договором кредиту №145173839 від 07 грудня 2020 року, був укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28 листопада 2018 року, тобто за два роки до укладення договору кредиту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Таліон плюс» не могло набути права вимоги за договором кредиту №145173839 від 07 грудня 2020 року на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, оскільки на момент укладення договору факторингу будь-яких зобов`язальних відносин між первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] не існувало. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №145173839, позивач суду не надав. Оскільки ТОВ «Таліон плюс» не набуло права вимоги за договором кредиту №145173839 від 07 грудня 2020 року, тому у нього не було права на відступлення права вимоги за цим договором для ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року. З огляду на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло права вимоги за договором кредиту №145173839 від 07 грудня 2020 року, у якому боржником є [PERSON] , через що позовні вимоги про стягнення з останньої заборгованості по вказаному кредитному договору на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed