Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Тячівської міської ради та Органу опіки та піклування Дубівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2019 було розірвано шлюб укладений між ним та [PERSON] . В даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З моменту народження їх дочка, остання проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні, всі питання щодо матеріального забезпечення дочки він вирішує самостійно, також, відповідачка жодним чином не допомагає йому у цьому та не надає ніякої матеріальної допомоги. Також те, що лише він піклується про стан здоров`я їх дитини та її навчання підтверджується довідкою № 43 від 10.02.2023 року, яка видана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Тячівської міської ради Закарпатської області» «Руськополівська Амбулаторія Загальної практики сімейної медицини», Довідкою №17 від 13.02.2023 року, яка видана Директором ЗДО № 1, а також, Довідкою № 36 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області. Разом з тим, з Психолого-педагогічної характеристики № 38 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області ( Додаток 9, оригінал знаходиться у позивача) та Характеристики № 37 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області, вбачається, що мати дитини за час її навчання до школи жодного разу не приходила та не цікавилася її навчанням. Крім того, під час розмови з [PERSON] було встановлено, що мати з нею не спілкується по невідомих їй причинах, не телефонує і нічого не дарує, а також, не пам`ятає коли в останнє бачила її. Таким чином стверджує, що відповідачка самоусунулася від виховання їхньої дочки, оскільки, вона не цікавиться її здоров`ям, навчанням, не телефонує їй, не цікавиться її особистим життям, не виявляє бажання спілкуватись із дочкою та не вітає її з днем народження, тобто, взагалі не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток їх дочки. Крім того, просить врахувати і те, що відповідачка по справі з 2014 року жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування її та дочки, а з його боку не створювалися перешкоди у спілкуванні дочки з нею та прийманні участі матері у її вихованні, а навпаки, він неодноразово звертався до неї в усному порядку, щоб вона спілкувалася з дочкою, а також, надсилав їй попередження про позбавлення батьківських прав від 09.02.2023 року, як на останню відому зареєстровану адресу місця проживання в Україні, так і на останнє відоме фактичне місце проживання. Такі повідомлення нею отримано особисто 14.02.2023 року, однак, вона такі попередження залишила без належного реагування, що свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання матері виконувати відносно їх дочки батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, на його думку, принижує гідність їх дочки, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті [PERSON] . Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідачка не бажає втратити правовий зв`язок із власною дитиною, хоче змінити ставлення до неї, тому просив відмовити у задоволенні позову. Крім цього звертає увагу суду на те, що відповідачка хворіє на туберкульоз, мала важку форму цієї хвороби, і із-за цього мама позивача не допускала її до дитини. Фактично із-за неприязних відносин із мамою позивача відповідачка втратила зв`язок із дитиною, який бажає відновити. Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Тячівської міської ради та Органу опіки та піклування Дубівської селищної ради в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2019 розірвано шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] . В даному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.2015 р. З моменту народження дочки, остання проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні, що підтверджується довідкою № 43 від 10.02.2023 року, яка видана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Тячівської міської ради Закарпатської області» «Руськополівська Амбулаторія Загальної практики сімейної медицини», Довідкою №17 від 13.02.2023 року, яка видана Директором ЗДО № 1, а також, Довідкою № 36 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області. Разом з тим, з Психолого-педагогічної характеристики № 38 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області та Характеристики № 37 від 13.02.2023 року, яка видана Руськополівським ліцеєм Тячівської міської ради Закарпатської області, вбачається, що мати дитини за час її навчання до школи жодного разу не приходила та не цікавилася її навчанням. Крім того, під час розмови з [PERSON] було встановлено, що мати з нею не спілкується по невідомих їй причинах, не телефонує і нічого не дарує, а також, не пам`ятає коли в останнє бачила її. Висновком органу опіки та піклування Тячівської міської ради № 05-19/578 від 02.05.2023 дано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дубівської селищної ради № 21 від 28.04.2023, Комісія з питань захисту прав дитини при Дубівській селищній раді вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] . Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №200 від 01.02.2023 року та випискою із медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого від 07.12.12 стверджено, що відповідачка [PERSON] хворіє туберкульозом легень з 2008 року по теперішній час, і з часу народження дитини неодноразово перебувала на лікуванні в медичних закладах у важкому стані захворювання. Таким чином, суд критично оцінює висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні мамою обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки, однак в судовому засіданні, так і не було встановлено, що відповідачка є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем та предстником не доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками, як встановлено судом [PERSON] хворіла на туберкульоз, в тому числі і у важкій формі, і із-за хвороби членами сім`ї не допускалася до дочки. Також, позивачем та його представником не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері батьківських прав. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Зважаючи, що в ході судового розгляду предстник відповідачка висловила думку, що дійсно відповідачка в силу обставин, які склалися, недостатньо приймає участь у вихованні своєї дитини, то суд приходить до висновку, що її необхідно попередити про зміну ставлення щодо виховання дитини.

Outcome: dismissed