Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

07.06.2022 року Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей Підгородненської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, проживають в сім`ї без батьківського піклування. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає, з 2011 року виїхав у невідомому напрямку з села, залишивши своїх дітей. 12.01.2022 року органом опіки та піклування Підгородненської міської ради було направлено листа щодо розшуку відповідача до ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, але згідно отриманої інформації місцезнаходження [PERSON] невідомо. 14.12.2021 року за наказом начальника служби у справах дітей Підгородненської міської ради дітей [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано у родину рідної тітки по матері [PERSON] до прийняття рішення про їх подальше влаштування. Діти навчаються в гімназії Хуторо-Губинихи з першого класу, однак батько за час їх навчання жодного разу навчальний заклад не відвідав. Працівники служби у справах дітей неодноразово виїжджали за місцем проживання дітей, але жодного разу батька вдома не було. Згідно акту обстеження умов проживання від 30.03.2022 року діти забезпечені всім необхідним, тітка [PERSON] одна займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, натомість батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідним харчуванням та медичний догляд, не бачиться з ними, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу. На засіданні 23.05.2022 року комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей. Крім того, оскільки відповідач є фізично здоровою особою в працездатному віці, то він зобов`язаний утримувати своїх дітей, не дивлячись на фактичну відмову від них, а тому Орган опіки та піклування просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши думки дітей, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в актовому записі про народження вказана [PERSON] , батьком [PERSON] .. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю в актовому записі про народження вказана [PERSON] , батьком [PERSON] .. Як видно із свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області мати дітей [PERSON] померла [INFO] , про що 06.12.2021 року складено відповідний актовий запис №465. Згідно акту №13 від 30.03.2022 року обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , постійно проживають [PERSON] із племінниками та бабуся [PERSON] , для дітей створені належні умови повноцінного розвитку, тітка забезпечує дітей. Згідно характеристик Хуторо-Губиниської гімназії Підгородненської міської ради Дніпропетровської області від 20.05.2022 року батько дітей [PERSON] та [PERSON] жодного разу навчальний заклад не відвідав. У письмовій заяві [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] з 2011 року за адресою: [ADDRESS] , непроживає, вихованням дітей не займається. Згідно відповіді ВП №8 Дніпровського РУН ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2022 року місцезнаходження [PERSON] не відомо. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пояснили, що батька не бачать і не спілкуються з ним, він їх вихованням та утриманням не займається. Не заперечували проти позбавлення батьківських прав їх батька [PERSON] .. Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 27.05.2022 року №532 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я своїх неповнолітніх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідач не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїм дітям до досягнення ними повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2022 року до їх повноліття. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір за позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів двох дітей 3969,60 грн. (4 Х 992,40 грн.) підлягає стягненню з відповідача до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved