Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Зміст первісних позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до Добропільської міської ради та [PERSON] , в якому просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме на житловий будинок «А-1» житловою площею 39.6 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м, допоміжною площею 11.8 кв.м з надвірними побудовами та спорудами: веранда «а-1», погріб «Пг», ганок «а1», літня кухня «Б-1», прибудова «б-1», літній душ «Д-1, вбиральня «Е-1», паркан «N1», хвіртка «N2», паркан «N3», вимощення «І», відмостка «ІІ», водопровід «ІІІ». В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її матір [PERSON] проживала з [PERSON] до дня смерті останньої однією сім`єю за адресою [ADDRESS] та вони вели спільне господарство, оскільки у [PERSON] нікого з родичів не було і остання мала вади зору та не могла сама себе обслуговувати. 11.09.2018 року [PERSON] та її мати здійснила її поховання. За рік до смерті [PERSON] склала на її користь заповіт від 28 вересня 2017 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В., згідно якого [PERSON] на випадок її смерті зробила розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] , а у разі її смерті раніше або одночасно з [PERSON] , - [PERSON] . Внаслідок того, що [PERSON] маючи вади зору, не могла особисто прочитати та підписати текст заповіту, заповіт було посвідчено у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , після чого за особистим дорученням [PERSON] підписаний [PERSON] , про що мається відмітка в тексті заповіту. Після смерті [PERSON] 26 вересня 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. з метою подання заяви про прийняття спадщини. В цей же день 26.09.2018 року до нотаріуса звернулась і її мати [PERSON] з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Нотаріус прийняла від них документи та повідомила про необхідність провести оплату нотаріальних послуг пов`язаних з відкриттям спадкової справи та призначила їм дату прийому. 01 жовтня 2018 року позивач разом з [PERSON] прибули на прийом до приватного нотаріуса Молодняк О.В., де отримали витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданий 26 вересня 2018 року за № 53444324, приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П., хоча остання жодного разу не бачила їх. Нотаріус [PERSON] поклала перед нею та її матір`ю [PERSON] напечатані за допомогою комп`ютера документи, а саме: від імені [PERSON] - заяву про прийняття спадщини за законом, датовану 26 вересня 2018 року за № 664, від імені [PERSON] - заяву про відмову від прийняття спадщини, датовану 26 вересня 2018 року за № 665, сказала, щоб вони підписували вказані документи, зазначаючи, що так для них буде краще. Після того, як вони підписали вказані заяви, [PERSON] , зробивши паузу, повідомила, що заповіт, складений на ім`я [PERSON] , [PERSON] скасувала своєю заявою і продемонструвала їм вказану заяву. Позивач зазначає, що її матір [PERSON] сумлінно та чесно виконувала обов`язки щодо догляду за [PERSON] , піклувалася про неї, про скасування заповіту [PERSON] ніколи не згадувала, а навпаки часто в розмовах нагадувала про те, що залишає, належний їй на праві власності будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , саме [PERSON] . Позивач зазначає, що заповіт, який [PERSON] склала 28.09.2017 року, остання не могла скасувати самостійно, оскільки фізично не мала можливості цього зробити, так як мала вади зору, а нотаріус, виконуючи нотаріальну дію, допустила порушення, передбачене ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Відповідно до змісту складеного 28.09.2017 року [PERSON] заповіту вбачається, що зазначений заповіт посвідчувався в присутності запрошених заповідачем двох свідків, оскільки заповідач не могла особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту внаслідок вад зору. Все це зазначено в посвідченому нотаріусом заповіті, який було зареєстровано в Спадковому реєстрі. Наявність у [PERSON] вад зору такого ступеню, внаслідок яких вона не мала можливості самостійно читати підтверджується медичними документами. В той же час, як підтверджується наданими до позову документами, 06.10.2027 року [PERSON] скасувала заповіт шляхом подання особистої заяви до нотаріуса, на підставі якої були вчинені нотаріальні записи про скасування [PERSON] раніше посвідченого нею 28.09.2017 року заповіту. Позивач вважає скасування заповіту є нікчемним правочином, оскільки таке скасування повинно було проводиться нотаріусом у порядку, встановленому ЦК України для посвідчення заповіту, але цього зроблено не було. Позивач зазначає, що оскільки [PERSON] мала вади зору, які унеможливлювали самостійне її прочитання та підписання заповіту від 28.09.2017 року, у зв`язку з чим вказаний заповіт посвідчувався в присутності двох свідків, остання не могла через вказані обставини 06.10.2017 року самостійно прочитати заяву про скасування заповіту та підписати її. Також позивач зазначає, що посвідчення заповіту [PERSON] 28.09.2017 року проводив приватний нотаріус Молодняк О.В., яка 06.10.2017 року також і посвідчувала заяву [PERSON] про скасування заповіту від 28.09.2017 року, яка була обізнана щодо стану зору [PERSON] , оскільки з дня посвідчення нею заповіту [PERSON] ( [INFO] ) до дня посвідчення заяви [PERSON] про його скасування (06.10.2017 року) пройшло лише 8 днів. Зазначає, що на підставі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, а відповідно до ст.1257 ЦК України, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Таким чином позивач вважає, що нотаріусом Молодняк О.В. було грубо порушено порядок скасування заповіту, передбачений ч.7 ст.1254 ЦК України, норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, внаслідок чого правочин у вигляді скасування заповіту, відповідно до ч.2 ст.215, ст.1257 ЦК України є нікчемним, що свідчить про те, що заповіт [PERSON] від 28.09.2017 року є дійсним і не скасованим. Після смерті [PERSON] позивач своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] , але постановою від 18.03.2019 року нотаріусом було відмовлено в оформленні свідоцтва, з посиланням на те, що заповіт від 28.09.2017 року був скасований [PERSON] на підставі заяви про скасування заповіту від 06.10.2017 року. Враховуючи наведене, те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона вимушена була звернутися до суду для захисту своїх прав і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Зміст зустрічних позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до Добропільської міської ради та [PERSON] , в якому просить: встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме на житловий будинок «А-1» житловою площею 39.6 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м, допоміжною площею 11.8 кв.м з надвірними побудовами та спорудами: веранда «а-1», погріб «Пг», ганок «а1», літня кухня «Б-1», прибудова «б-1», літній душ «Д-1, вбиральня «Е-1», паркан «N1», хвіртка «N2», паркан «N3», вимощення «І», відмостка «ІІ», водопровід «ІІІ». В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона знала [PERSON] , яка померла [INFO] і допомагала померлій за її життя у всіх справах, бо остання мала вади зору і не могла сама себе обслуговувати, проживаючи разом з останньою до самої смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона здійснила її поховання, бо в неї нікого з родичів не було. Факт їх постійного проживання підтверджується медичними документами, актами депутата Добропільської міської ради, показами свідків. За рік до смерті [PERSON] склала на неї заповіт за яким все майно, що належало останній, заповідала [PERSON] , а в разі якщо вона помре раніше або одночасно з [PERSON] майно за заповітом переходить до [PERSON] . Внаслідок того, що [PERSON] мала вади зору і не могла особисто прочитати та підписати текст заповіту, заповіт було посвідчено у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , після чого за особистим дорученням [PERSON] підписаний [PERSON] , про що мається відмітка в тексті заповіту. Після смерті [PERSON] 26 вересня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. з метою подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус прийняла документи та повідомила про необхідність провести оплату нотаріальних послуг пов`язаних з відкриттям спадкової справи та призначила дату прийому. 01 жовтня 2018 року вона разом з донькою [PERSON] прибули на прийом до приватного нотаріуса Молодняк О.В., де отримали витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданий 26 вересня 2018 року за № 53444324. Нотаріус [PERSON] поклала перед нею та її донькою напечатані за допомогою комп`ютера документи, а саме: від імені доньки [PERSON] - заяву про прийняття спадщини за законом, датовану 26 вересня 2018 року за № 664, від імені [PERSON] - заяву про відмову від прийняття спадщини, датовану 26 вересня 2018 року за № 665, і сказала, щоб вони підписували вказані документи, бо так для них буде краще. Після того, як вони підписали вказані заяви, [PERSON] , повідомила, що заповіт, складений на її ім`я, [PERSON] , остання скасувала своєю заявою і продемонструвала їм вказану заяву. Позичка зазначає, що вона сумлінно та чесно виконувала обов`язки щодо догляду за [PERSON] , піклувалася про неї, про скасування заповіту [PERSON] ніколи не згадувала, а навпаки часто в розмовах нагадувала про те, що залишає їй дім. Вважає, що заповіт, який [PERSON] склала, остання не могла скасувати самостійно, оскільки фізично не мала можливості цього зробити, так як мала вади зору, а нотаріус, виконуючи нотаріальну дію, допустила порушення, передбачене ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Позивач вважає скасування заповіту є нікчемним правочином, оскільки таке скасування повинно було проводиться нотаріусом Молодняк О.В. у порядку, встановленому ЦК України для посвідчення заповіту, але цього зроблено не було. Зазначає, що посвідчення заповіту [PERSON] 28.09.2017 року проводив приватний нотаріус Молодняк О.В., яка 06.10.2017 року також і посвідчувала заяву [PERSON] про скасування заповіту від 28.09.2017 року. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що нотаріусу Молодняк О.В. достеменно було відомо про те, що [PERSON] не може за станом здоров`я особисто прочитати заяву про скасування заповіту, оскільки з дня посвідчення нотаріусом заповіту [PERSON] ( [INFO] ) до дня посвідчення заяви [PERSON] про його скасування (06.10.2017 року) пройшло лише 8 днів і тому знаючи про вказані обставини, мала би дотримуватися вимог ст.1257 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, але цього не зробила. 26.02.2019 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про відкликання своєї заяви про відмову від прийняття спадщини і 21.03.20219 року подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва посилаючись на те, що вона не є спадкоємцем [PERSON] ані за заповітом, ані за законом. На підставі викладеного позивачка [PERSON] просить встановити факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої і визнати її право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Узагальнення доводів та заперечень іншіх учасників справи Відзив на позови [PERSON] та [PERSON] відповідачами не надано. З заяв відповідача - Добропільської міської ради (а.с.89,219 т.1) вбачається, що рада не має заперечень проти позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги [PERSON] . Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнала та просила його задовольнити. Позивачі в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в них. Крім того, позивач [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона разом жила за адресою [ADDRESS] однією сім`єю. Саме [PERSON] її позвала до себе жити, оскільки потребувала сторонньої допомоги, бо мала вади зору і не могла самостійно себе обслуговувати, оскільки практично нічого не бачила. З [PERSON] вони жили як одна сім`я з березня 2017 року. З того часу вона перевезла до [PERSON] свої речі (спальні речі, кухонні приладдя, одяг) і постійно жила за адресою [ADDRESS] , доглядала за [PERSON] , купувала продукти, прала, вбиралась по господарству. Гроші у них були спільні, [PERSON] надавала їй свої кошти, якими вона розпоряджалась. Також у зв`язку з домовленістю з [PERSON] , внаслідок того, що вона здійснювала догляд за нею, остання в 28.09.2017 році склала на неї заповіт на вказаний будинок. Коли [PERSON] померла вона здійснила її поховання і взяла усі витрати з похованням на себе. В строк, передбачений законом вона звернулась до нотаріусу з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Нотаріус порадила їм, враховуючи те, що за заповітом спадкоємцями є вона, а в разі її смерті її донька [PERSON] , щоб вона відмовилась від прийняття спадщини, а спадщину прийняла її донька [PERSON] і сказала, що так буде для них краще та надала їм для підпису заздалегідь підготовлені заяви, які вони і підписали. Але після цього нотаріус повідомила про те, що [PERSON] заповіт на їх користь скасувала і тому вони не зможуть оформити спадщину, бо за законом не є спадкодавцями [PERSON] .. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її подругою. Вона є квартальною по [ADDRESS] . [PERSON] вона добре знала, бо остання жила по [ADDRESS] . Підтвердила, що [PERSON] стала проживати постійно разом з [PERSON] з 2015 року, коли остання втратила зір і майже нічого не бачила, до смерті останньої. Вона була вхожа в дім [PERSON] і коли остання стала жити разом з [PERSON] часто заходила до них. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] жили як сім`я ( [PERSON] доглядала за [PERSON] як за членом сім`ї, а саме купувала продукти, готувала, прибирала, прала, доглядала город та територію домоволодіння, господарство у них було спільне). Їй також відомо, що у останніх був спільний бюджет. Свідок [PERSON] суду пояснила, що померла [PERSON] була його сусідкою по вулиці. Зазначила, що їй відомо, що у [PERSON] були вади зору. Протягом певного періоду до смерті [PERSON] , але не змогла пояснити протягом якого саме періоду, разом з останньою в її будинку з нею проживала [PERSON] , яка її і поховала. Зазначила, що протягом останнього року перед смертю [PERSON] вона [PERSON] у дворі останньої бачила постійно. На питання суду пояснила, що вона не може достовірно сказати чи проживала [PERSON] разом з Литвиновою в будинку [ADDRESS] чи приходила до неї, оскільки їй це не відомо. Рух справи у суді. Ухвалою суду від 17.09.2021 року відкрито провадження у справі ЕУНСС № 227/3655/21 за первісним позовом [PERSON] та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача [PERSON] ,витребувана спадкова справа у нотаріуса. 05.10.2021 року [PERSON] подано до суду зустрічний позов. Ухвалою суду від 13.10.2021 року зустрічний позов [PERSON] (ЕУНСС № 227/3947/21) був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . Об`єднаній справі призначено номер № 227/3655/21 та у справі призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача [PERSON] , витребувана у нотаріуса копія заповіту [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2021 року задоволено клопотання первісного позивача [PERSON] про виклик свідків, закрито підготовче засідання та призначена справа до судового розгляду. 16.02.2022 року первісним позивачем [PERSON] заявлено відвід судді. Ухвалою суду від 16.02.2022 року в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно копії дубліката свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства по п/о Добропіллявугілля на підставі розпорядження № 129 від 17.05.1997 року (а.с.38 т.1), копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 14.08.1997 року державним нотаріусом Добропільської держаної нотаріальної контори - Молодняк О.В.(а.с.39-40 т.1) та копії довідки ТОВ «Добропільске БТІ» № 1508 від 06.09.2021 року (а.с.109 т.1) підтверджується, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 14.08.1997 року державним нотаріусом Добропільської держаної нотаріальної контори - Молодняк О.В.(а.с.39-40 т.1) домоволодіння за адресою [ADDRESS] складається з одноповерхового франкованого ошлакованого житлового будинку. Житловою площею 39,6 кв.м. та надвірних побудов та споруд: а- ганок, пг - погріб, Г- уборна, № І - паркан, І-заможення. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який виготовлено станом на 29.09.2021 року за замовленням [PERSON] (а.с.102-107 т.1) вбачається, що домоволодіння за вказаною адресою складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 61,9 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, допоміжною площею 11,8 кв.м з надвірними побудовами та спорудами: веранда «а-1», погріб «Пг», ганок «а1», літня кухня «Б-1», прибудова «б-1», літній душ «Д-1», вбиральня «Е-1», паркан «№1», хвіртка «№2», паркан «№3», вимощення «І», відмостка «ІІ», водопровід «ІІІ». Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» № 15.07 від 29.09.2021 року (а.с.108 т.1) підтверджується, що при поточній інвентаризації 10.09.2021 року житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] виявлено: будівлі: Д-1-літній душ (1997 р.п.) та Е-1 - вбиральня (1997 р.п.), які відносяться до тимчасових будівель збільшення загальної площі житлового будинку до 61,9 кв.м. При оформленні спадщини у 1997 році у свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.08.1997 року не включено побудови: веранда а-1 (1968 р.п.0 площею 10,5 кв.м, літня кухня Б-1 (1968 р.п.) та прибудова б-1 (1968 р.п.), збудовані квартиронаймачем до 1992 року. 28 вересня 2017 року [PERSON] оформила заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 687. Згідно вказаного заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповідала [PERSON] , а у разі її смерті раніше заповідача або одночасно з нею, або у разі відмови спадкоємця від спадщини чи неприйняття спадщини з будь-яких причин, все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON] . Також у вказаному заповіті містяться відомості про те, що цей заповіт на прохання та зі слів заповідача записано нотаріусом за допомогою технічних засобів, зачитано вголос свідками заповідача [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з тим, що заповідач [PERSON] не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, внаслідок вад зору, згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності вказаних свідків. Окрім того, в зв`язку з тим що заповідач [PERSON] не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, внаслідок вад зору, з її особистим дорученням, в її присутності, текст цього заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними заповідачем свідками, а після прочитання, в присутності приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. і свідків, в двох примірниках о 14 годині 25 хвилин підписав [PERSON] , [INFO] (а.с.76-77 т.1). Вказаний заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі 28 вересня 2017 року за № 687, про що свідчать як копія заповіту(а.с.75 т.1), так і відомості інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53444043(а.с.70 т.1), яка міститься в наданій суду приватним нотаріусом Молодняк О.В. копії спадкової справи № 278/2018 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.65 т.1). Згідно матеріалів спадкової справи № 278/2018, відкритої приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.65-86 т.1), [PERSON] своєю заявою від 06 жовтня 2017 року (а.с.78т.1), адресованою приватному нотаріусу Добропільського районного нотаріального округу Донецької області - Молодняк О.В. скасувала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. 28 вересня 2017 року і зареєстрований в реєстрі за № 687. На вказаній заяві міститься надпис «Отминяю завищание на Дусю Пухлякову, 6 октября 2017» (із збереженням мови та орфографії), а також проставлений підпис [PERSON] . Вказану заяву було зареєстровано в реєстрі за № 701. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53444043 від 26.09.2018 року (а.с.70-71 т.1) підтверджується, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за життя неодноразово складала заповіти та неодноразово їх скасовувала. Зі змісту вказаної довідки вбачається, що [PERSON] 11.03.2002 року був складений заповіт, зареєстрований під № 8179531, який в подальшому був скасований 28.02.2003 року заповітом, зареєстрованим під № 8364486, який в свою чергу був скасований [PERSON] за її заявою від 14.01.2011 року, зареєстрованою за № 50592159. Також з вказаної довідки вбачається, що [PERSON] складався заповіт, зареєстрований за № 57615292 від 24.06.2015 року та № 61302139 від 28.09.2017 року. Заповіт, зареєстрований під № 61302139 від 28.09.2017 року був скасований за заявою заповідача від 06.10.2017 року, зареєстрованою за № 61340771. Зі змісту заповіту від 24.06.2015 року, який посвідчено державним нотаріусом Другої добропільської державної нотаріальної контори Донецької області - Гусєєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі під № 687 (а.с.218 т.1) вбачається, що [PERSON] заповідала на випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS] . Також зміст даного заповіту свідчить про те, що у зв`язку з вадами зору [PERSON] і не можливості нею особисто прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, в її та присутності та присутності нотаріуса, текст заповіту до його підписання був зачитаний уголос запрошеними заповідачем свідками [PERSON] та [PERSON] . Текст заповіту власноручно був підписаний заповідачем [PERSON] та зазначеними свідками у присутності нотаріуса. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 2018 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , відповідний актовий запис № 449 від 13 вересня 2018 року (а.с.16 т.1). Вказаний факт також підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00021101989 від 01.10.2019 року (а.с.68 т.1). 26 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] (а.с.66 т.1). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53444324 від 26.09.2018 року (а.с.72 т.1) підтверджується, що спадкова справа № 278/2018 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була відкрита приватним нотаріусом Молодняк Л.П. саме за заявою [PERSON] 26 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П. із заявою про відмову від спадщини, в якій зазначила, що їй відомо про її права на спадщину за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] , і від вказаної спадщини за заповітом вона відмовляється. Також [PERSON] було роз`яснено нотаріусом її право на відкликання вказаної заяви та її скасування протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, тобто до 11 березня 2018 року (а.с.67 т.1). 26 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. із заявою про відкликання своєї заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] (а.с.79 т.1). 18 березня 2019 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.80 т.1). Постановою приватного нотаріуса Молодняк Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2019 року № 237/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем [PERSON] ані за заповітом, ані за законом (а.с.80 зв.бік т.1). 21 березня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Молодняк Л.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у вигляді спадкового майна - житлового будинку [ADDRESS] (а.с.81 т.1). Постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П. від 21 березня 2019 року № 255/02-31 [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відмовлено, тому що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України, бо вона не є спадкоємцем вказаної особи ані за заповітом, ані за законом (а.с.83 т.1). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66561278 від 23.09.2021 року (а.с.87 т.1) підтверджується, що спадкові свідоцтва у спадковій справі № 278/2018 (спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] ) станом на 23.09.2021 року не видавались. Матеріалами справи підтверджується, що первісний позивач [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] є по відношенню один до одного донькою та матір`ю (а.с.15 т.1). Копією довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради № 14/4709 від 24 вересня 2018 року (а.с.29 т.1), копією довідки голови квартального комітету [PERSON] по вул. Московській від 25 вересня 2018 року(а.с.30 т.1), копією акту від 21 березня 2019 року, складеного депутатом Добропільської міської ради Ульянич О.В. за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.31 т.1), копією довідки голови квартального комітету вул.Московська від 21.03.2019 року (а.с.34 т.1) підтверджується той факт, що [PERSON] спільно проживала разом з [PERSON] по день смерті останньої (до [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . Копією довідки завідувача ПС м. Добропілля СШМД м. Мирноград ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК» від 22 березня 2019 року підтверджується, що [PERSON] неодноразово викликала ШМД за період з 29 грудня 2015 року по 18 серпня 2018 року та знаходилася поряд з хворою [PERSON] і здійснювала медичний та соціальний догляд за адресою: [ADDRESS] (а.с.32 т.1). Зі змісту копії довідки, виданої 25.03.2019 року лікарем амбулаторії № 1 КНП «Добропільський ЦПМСД Добропільської міської ради» Ченським (а.с.35 т.1) вбачається, що вона видана [PERSON] [ADDRESS] в тому, що вона дійсно проживала спільно і здійснювала медичний догляд за [PERSON] з липня 2017 по 11.09.2018 року. Відповідно до копії довідки лікаря КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» Поліклінічне відділення № 1 - [PERSON] від 25.04.2019 року (а.с.33 т.1), [PERSON] , 1927 р.н., знаходилась під наглядом окуліста з 1997 року, зір правого ока складав - 0,08, лівого - 0,8, стаціонарно проходила лікування у 1997 та 1998 роках у очному відділенні м. Красноармійська. Останній запис в амбулаторній картці датований 25.05.2012 року з виставленням діагнозу: зрілі катаракти обох очей. Оперативне лікування катаракт безперспективне, тому що в анамнезі глаукома. Копією відповіді завідувача амбулаторією № 1 КНП «Добропільський ЦПМСД» Добропільської міської ради - [PERSON] від 15.04.2019 року(а.с.36 т.1) підтверджується, що з 2012 року [PERSON] знаходилась на «Д» обліку у окуліста з діагнозом «Зріла катаракта обов очей. (Зорова функція різко порушена, правильне світловідчуття), оперована закрито кутова ІІ с глаукома». Позиція суду. Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Застосовані норми права та мотиви з яких виходив суд. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців(стаття 1296 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини(ст.1298 ЦК України). Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до глави 86 ЦК України, спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст.1223 ЦК України). Відповідно до ст..1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Якщо на спадкоємця за заповітом, який відмовився від прийняття спадщини, було покладено заповідальний відказ, обов`язок за заповідальним відказом переходить до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до ст..1242 ЦК України, заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена у заповіті, має існувати на час відкриття спадщини. Заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець, зазначений у заповіті, помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, а також у разі відсутності умов, визначених у заповіті (стаття 1242 цього Кодексу). Підпризначеним спадкоємцем може бути будь-яка особа, визначена у статті 1222 цього Кодексу(ст..1244 ЦК України). Відповідно до ст.1242 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до ст.1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Статтею 1254 ЦК України передбачено право заповідача у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ст.1257 ЦК України). Відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, що діяла в період з 28 вересня по 06 жовтня 2017 року, тобто в період посвідчення заповіту [PERSON] та посвідчення її заяви про скасування вказаного заповіту): тексти заповітів викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків (пункту 1 глави 9 розділу I ), перед підписанням документа нотаріус зобов`язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників) (пункту 3 глави 9 розділу I ), якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено(пункту 5 глави 9 розділу I ), якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка (пункту 6 глави 9 розділу I ) Главою 3 розділу ІІ вказаного Порядку передбачені правила посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування, яких повинен дотримуватися нотаріус. Відповідно до п.п.1.7, 1.8, 1.11 Порядку, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема,недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України недійсність правочину є недодержанням в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. За частиною 2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт від 28.09.2017 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. Внаслідок вад зору вказаний заповіт було посвідчено в присутності двох свідків і підписано за її дорученням текст заповіту у її присутності [PERSON] . Факт наявності у [PERSON] на момент складання заповіту (28.09.2017 року) вад зору через які остання не мала можливості прочитати складений нотаріусом заповіт, на думку суду, був підтверджений в судовому засіданні позивачами. Вказані обставини підтверджуються, вказаним заповітом, який посвідчувався приватним нотаріусом Молодняк О.В., письмовими медичними документами щодо стану здоров`я [PERSON] , а також і заповітом [PERSON] , який був складений нею в 2015 році та посвідчувався державним нотаріусом Другої добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В. (а.с.218 т.1), з якого вбачається, що остання вже на той час вже мала вади зору, внаслідок чого вона не мала можливості самостійно читати документи. Також в судовому засіданні встановлено, що через 8 днів, а саме 06.10.2017 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Молодняк О.В., тобто до того ж нотаріуса, який 28.09.2017 року, в присутності двох свідків посвідчував її заповіт, з заявою про скасування вказаного заповіту, яка була посвідчена без будь-яких свідків. Враховуючи незначний час з дати посвідчення заповіту [PERSON] , а саме з 28.09.2017 року по 06.10.2017 року, а також існуючий у [PERSON] діагноз «Зріла катаракта обох очей. Зорова функція різко порушена», суд вважає, що приватний нотаріус Молодняк О.В. не міг не знати про те, що [PERSON] не має можливості самостійно прочитати текст заяви про скасування заповіту. Крім того, спосіб власноручного написання [PERSON] на заяві про скасування заповіту від 28.09.2017 року, напису «Отминяю завищание на Дусю Пухлякову, 6 октября 2017» (із збереженням мови та орфографії), а також спосіб проставлення нею свого підпису на заяві, на думку суду, безсумнівно свідчить про те, що [PERSON] , в силу свого захворювання не мала можливості самостійно читати текст, підготовленої нотаріусом заяви про скасування заповіту від 28.09.2017 року. Вказані обставини свідчать про те, що приватним нотаріусом Молодняк О.В. при складанні та посвідченні заяви [PERSON] від 06.10.2017 року про скасування її заповіту, складеного нею 28.09.2017 року і зареєстрованого в реєстрі за № 687, були порушенні вимоги ст..1247 ЦК України щодо її складання та посвідчення, що в свою чергу дає підстави констатувати, що вказана заява, відповідно до вимог ч.1 ст.1257 ЦК України, є нікчемною. У зв`язку з тим, що заява [PERSON] від 06.10.2017 року судом визнана нікчемною, заповіт останньої від 28.09.2017 року(яким вона заповідала своє майно [PERSON] , а у разі її смерті раніше заповідача або одночасно з нею, або у разі відмови спадкоємця від спадщини чи неприйняття спадщини з будь-яких причин, все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON] ) станом на момент смерті [PERSON] є дійсним. Таким чином, спадкоємці за заповітом, які своєчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] мали право отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріуса. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] 26.09.2018 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, на що вказує її заява (а.с.67 т.1) і протягом строку, встановленого для її прийняття заяву про відмову не відкликала. Заява [PERSON] про відкликання відмови від спадщини була подана останньою до нотаріуса лише 26.02.2019 року, тобто після строків, передбачених ст.1270 ЦК України (а.с.79 т.1). Зазначене свідчить, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] та якій нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і тому її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог [PERSON] , то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні, як вище було зазначено, встановлений факт відмови останньої від прийняття спадщини за заповітом і тому вона, відповідно до вимог законодавства є такою, що спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не прийняла. Щодо вимог [PERSON] про встановлення факту постійного її проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (тобто станом на [INFO] ), то суд зазначає, що встановлення вказаного факту не має для позивача юридичного значення, оскільки, як встановлено судом [PERSON] після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і як спадкоємець за заповітом вона 26.09.2018 року відмовилась від спадщини. Тому сам факт встановлення її постійного проживання, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, не має для неї юридичного значення, оскільки вона своєю заявою від 26.09.2018 року відмовилась від спадщини. Також для [PERSON] не буде мати юридичного значення і встановлення факту її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , склавши заповіт від 28.09.2017 року, своє майно заповідала, зазначеним в ньому особам. В даному випадку [PERSON] , яка відмовилась від спадщини та [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину. Таким чином [PERSON] , складаючи заповіт від 28.09.2017 року позбавила права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом і тому, якщо і буде встановлений факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем ( [PERSON] ) однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто факт встановлення того, що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги, то і в цьому разі вона не зможе одержати право на спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved