Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, тобто з 11 квітня 2023 року, і до повноліття дітей. Також позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати в загальному розмірі 10 000,00 гривень, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилися діти, а саме дочка [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданий 18.05.2016 Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2046 та [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданий 18.05.2016 Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2045. 10 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від у справі № 755/242/23, яке набрало законної сили 11 квітня 2023 року. Після припинення фактичних шлюбних відносин діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку докладає усіх зусиль для забезпечення потреб дітей, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб дітей. У свою чергу відповідач, який є батьком дітей, не приймає участі у матеріальному їх забезпеченні. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сина та дочку та забезпечувати їх матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. До початку розгляд справи по суті від представника позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій представник позивачки просить суд проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заяву про часткове визнання позову, а саме просив суд стягнути на користь відповідачки аліменти у запропонованому нею розмірі, однак заперечував проти стягнення з нього аліментів за минулий час та просив стягувати їх з дати звернення до суду зданим позовом. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 03 березня 2017 сторони даної справи перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №482. [INFO] народилась дочка - [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданий 18.05.2016 Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2046. [INFO] народився син - [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданий 18.05.2016 Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2045. 10 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від у справі № 755/242/23, яке набрало законної сили 11 квітня 2023 року. Як зазначає позивачка у своєму позові, діти знаходяться на її повному утриманні та проживають разом з нею, що відповідачем не спростовано. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку, визначеного нормами Закону. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 14 липня 2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2023 року, і до повноліття дітей. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. З огляду на викладене та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. Разом з тим вимога позивачки про стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухиленням від сплати аліментів відповідача слід вважати його вину протиправну поведінку, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до нього безпосередньо або через суд з вимогою про сплату необхідної для утримання грошової суми. Позивачкою не надано доказів того, що вона вживала будь-яких заходів щодо отримання аліментів з моменту розірвання шлюбу між сторонами, як і не доведено факту ухилення відповідача від такого обов`язку. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з недоведеністю. Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial