Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2023 у цивільній справі №753/8376/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, частково задоволено позовні вимог. Від представника відповідача 19.09.2023 надійшла заява про компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. (відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.09.2023 вказаній заяві призначено номер №753/8376/23 провадження №2-др/753/148/23). Від представника позивача 20.09.2023 також надійшла заява про компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. (відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.09.2023 вказаній заяві призначено номер №753/8376/23 провадження №2-др/753/149/23). Оскільки вказані заяви подано до суду в рамках однієї справи, суд ухвалив об`єднати заяви представників сторін про компенсацію витрат на правничу допомогу в одне провадження №2-др/753/148/23. Також, до суду 25.09.2023 від представника відповідача надійшли письмові заперечення на заяву представника позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу. За змістом положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2023 у цивільній справі №753/8376/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, частково задоволено позовні вимог. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 гривень. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. При винесенні рішення не вирішено питання щодо судових витрат. Згідно ст.270 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно з ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Встановлено, що представник позивача зазначив, що 10.04.2023 позивач сплатив згідно з додаткової угоди №4 від 10.04.2023 грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. (копія квитанції міститься в матеріалах справи), крім того 18.09.2023 позивач сплатив згідно з додаткової угоди №4 від 10.04.2023 грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. (копію квитанції подано із заявою про компенсацію витрат на правничу допомогу). Тобто, позивач сплатив за правову допомогу грошові кошти на загальну суму 20 000,00 грн. Також, встановлено, що представник відповідача зазначив, що 12.07.2023 відповідач сплатив згідно з актом про приймання виконаних робіт від 13.07.2023 грошові кошти у сумі 15 000,00 грн. (копія квитанції міститься в матеріалах справи) За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі № 814/698/16 надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. У даній справі договором про надання правничої допомоги визначений фіксований розмір гонорару адвоката, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги відповідачу, зокрема складання відзиву, написання процесуальних документів (письмових пояснень та додаткових письмових пояснень) та представництво інтересів відповідача в судових засіданнях. Копія квитанції підтверджує сплату відповідачем на користь адвоката гонорару в сумі 15 000,00 грн., акт виконаних робіт підтверджує отримання відповідачем послуг адвоката. Таким чином, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Правовий статус адвоката Воронкова О.М. підтверджений свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, доданим до відзиву. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідач надав докази з наданих та виконаних послуг адвокатом, та за які саме послуги адвоката здійснено витрати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення, яким задовольнити вимоги відповідача про стягнення судових витрат з надання послуг адвоката з позивача. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ч. 2 ст.134 ЦПК України, підлягають відшкодуванню витрати відповідача на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені у розмірі 10,53 % (10000,00 х 100 : 95000,00). А тому витрати відповідача на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на позивача у пропорційному розмірі 13 420,50 грн. (15000,00 : 100 х 89,47%). Саме з такого розрахунку суми судових витрат виходила Велика Палата Верховного Суду при винесенні рішення 10.04.2018 у справі №910/10156/17, задовольняючи частково позовні вимоги і здійснюючи розподіл судових витрат (п.47). Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги позивачу, зокрема складання позову, написання процесуальних документів (відповідь на відзив) та представництво інтересів відповідача в судових засіданнях. Копії квитанцій підтверджують сплату позивачем на користь адвоката гонорару на загальну суму 20 000,00 грн. Таким чином, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Правовий статус адвоката Фещенка І.С. підтверджений свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, доданим до позову. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідач надав докази з наданих та виконаних послуг адвокатом, та за які саме послуги адвоката здійснено витрати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення, яким задовольнити вимоги відповідача про стягнення судових витрат з надання послуг адвоката з позивача. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ч. 2 ст.134 ЦПК України, підлягають відшкодуванню витрати відповідача на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені у розмірі 10,53 % (10000,00 х 100 : 95000,00). А тому витрати позивача на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на відповідача у пропорційному розмірі 2106,00 грн. (20000,00 : 100 х 10,53%). Саме з такого розрахунку суми судових витрат виходила Велика Палата Верховного Суду при винесенні рішення 10.04.2018 у справі №910/10156/17, задовольняючи частково позовні вимоги і здійснюючи розподіл судових витрат (п.47). Згідно з ч.10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. У зв`язку з тим, що при розподілі судових витрат на позивача покладено більшу суму судових витрат, різниця судових витрат у розмірі 11 314,50 грн. (13420,50 - 2106,00) підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial