Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У травні 2023 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з централізовоного опалення/постачання теплової енергії та за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 79 738,41 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 10 659,49 грн., 3 % річних в сумі 4 464,66 грн., а всього 94 862,56 грн., судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 35,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS] , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, а з липня 2016 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01.04.2023 складає 79 738,41 грн., з яких заборгованість з постачання теплової енергії/централізованого опалення становить 37 808,16 грн. та заборгованість із сплати послуг за постачання гарячої води в розмірі 41 930,25 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] та у Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації повних анкетних відомостей про всіх осіб, які з жовтня 2016 року по березень 2023 року були зареєстровані й в подальшому зняті з реєстрації, та місце проживання яких було зареєстроване та на даний час зареєстровано за вищевказаною адресою. 24.05.2023 на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2023 від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшли відомості про всіх осіб, які жовтня 2016 року по березень 2023 року були зареєстровані й в подальшому зняті з реєстрації, згідно з відомостями, які містяться в інформаційній системі "Реєстр територіальної громади міста Києва" за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 16.05.2000, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 16.05.2000, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 15.01.2008. 24.05.2023 року від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на електронну пошту суду надійшла інформація, згідно з якою квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2000. 06.06.2023 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності Ухвалою суду від 06.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, було долучено заяву про застосування строків поозвної давності відповідно до ст.ст. 44-49 ЦПК України. 16.06.2023 від представникам позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 10.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, було долучено заперечення на заяву про застосування строків позовної давності до матеріалів справи. 24.07.2023 та 31.07.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення розрахунків заборгованості до матеріалів справи. Ухвалою суду від 03.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, було долучено розрахунки заборгованості до матеріалів справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення, в яких просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та є власниками квартири [ADDRESS] , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою. Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Так, виходячи з вищенаведеного, не дивлячись на те, що відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, останні не звільняються від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, приймаючи до уваги заяву представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Представник позивача у своїх запереченнях на заяву про застосування позовної давності посилається на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630 , від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно розрахунку заборгованості за надання послуг з постачання гарячої води, борг нараховується з липня 2016 року, а за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії з жовтня 2016 року. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо нарахування боргу з постачання гарячої води за липень 2016 року до березня 2017 року, а за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії з жовтня 2016 року по березень 2017 року. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідачів, приймаючи до уваги заяву сторони відповідача про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача, заперечення представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, з урахуванням правил загальної позовної давності, та присуджує до солідарного стягнення з відповідачів нараховану позивачем станом на 01 квітня 2023 року заборгованість в межах періоду з березня 2017 року до квітня 2023 року, за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії - 33 444,74 грн. та за послугу з постачання гарячої води - 37 997,97 грн. Таким чином, діючи виключно в межах позовних вимог, у порядку ст. 625 ЦК України, з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку за постачання з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі - 3 036,05 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 374,57 грн. та за послугу з постачання гарячої води втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 4 009,41 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 761,42 грн. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходження, забезпеченням доказів. Ухвалою від 11.05.2023 суд витребував у Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірені копії документів, які містять інформацію про те, кому та на підставі чого належить право власності або користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. 16.05.2023 від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на електронну пошту суду разом з витребуваними доказами надійшла квитанція на загальну суму витрат 175,60 грн. Згідно з ч. 1 ст. 140 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» підлягає компенсації витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі 87,80 грн. з кожного. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Євро-Реконструкція» за подання позовної заяви сплачено судовий збір в загальній сумі 2 684,00 грн. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 81 624,16 грн. що становить 86,04 % від заявленої позивачем суми - 94 862,56 грн. Відтак, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума судового збору, у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 2 309,31 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] судовий збір по 1 154,65 грн. з кожної. Враховуючи наведене та

Outcome: partial