Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, яким просить стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 2734,00 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.. Позов обґрунтований тим, що ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2023 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Зазначила, що 21.07.2019 року приблизно 0 18-30 год. Біля будинку [ADDRESS] [PERSON] наніс множинні удари кулаком по обличчю її сину [PERSON] в результаті чого були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, синці в обох парах орбітальних областях симптом «окулярів», садна в області носа, забита травма слизової оболонки нижньої губи зліва, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вказала, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, [PERSON] лікувався амбулаторно з 22.07.2019 року по 25.01.2020 року, внаслідок чого позивач поніс матеріальну шкоду на загальну суму 2734,00 грн. Крім того, зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідача її син [PERSON] поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він оцінює в розмірі 30 000,00 грн. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2023 року по справі № 180/501/20, [PERSON] , [INFO] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності (а.с. 13-14). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на лікування в розмірі 2734,00 грн., що підтверджується копіями квитанції та копіями чеків (а.с. 10-12). Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 2734,00 грн. які позивачем були витрачені на лікування підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. то судом встановлено наступне. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу, сину позивача, від дій відповідача знайшло повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними в ухвалі Марганецького міського суду дніпропетровської області від 14.08.2023 року. Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: approved