Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Заявник у липні 2022 року звернулася до суду із заявою про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , як дитиною, позбавленою батьківського піклування, та просила встановити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ; зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ). Свої заявлені вимоги заявник [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є рідною бабою [PERSON] , [INFO] . Її донька, мати [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] . Батько - [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, заявник є єдиною родичкою малолітнього [PERSON] . Від народження онук проживав із заявником за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] опікувалася його здоров`ям та розвитком. З моменту вилучення дитини із дитячого садочку за повідомленням вихователів, заявник намагається отримати право опікуватись своїм онуком. Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації відмовила [PERSON] в постановці на облік потенційних опікунів у зв`язку з наявністю судимості по ст. 307 КК України. Оскільки жодна інша особа не виявила бажання всиновити чи взяти опіку над [PERSON] , наразі чинним залишається рішення Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо влаштування [PERSON] до дитячого будинку сімейного типу. Внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації в лютому 2022 року та введенням воєнного стану в Україні, [PERSON] було вивезено до Італійської республіки. Заявник зазначає, що її судимість погашена більше, ніж 10 років тому. Відповідно до ст. 81 п. 2 КК України, її звільнили умовно-достроково, що свідчить про сумлінну поведінку та ставлення до праці, тобто виправлення. За час після умовно-дострокового звільнення [PERSON] вдалося закінчити вищий навчальний заклад та успішно ресоціалізуватися. Весь час вона працює в бюджетних установах на посаді психолога. На обліку в наркологічному закладі не перебуває. Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні питання щодо доцільності задоволення заяви про встановлення опіки залишив на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, уважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Заявник є рідною бабою [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] (донька заявника) померла [INFO] . У зв`язку з чим малолітній [PERSON] є дитиною-сиротою, який позбавлений батьківського піклування Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Як убачається з повідомлення Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.06.2021, виявлено малолітню дитину, [PERSON] , без батьківського піклування. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 міста Києва, у зв`язку з відібранням його від бабусі, [PERSON] . Відібрання дитини відбулось у зв`язку з тим, що [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не забрала дитину з дитячої установи. Поліцією Святошинського УП ГУНП у м. Києві було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.06.2021. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.07.2021 № 335 малолітнього [PERSON] було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2021 року № 557 строк перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя було подовжено ще на три місяці. Після закінчення терміну перебування в патронатній сім`ї розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.12.2021 № 745 [PERSON] було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . У судовому засіданні установлено, що з метою мінімізації ризиків, пов`язаних з повномасштабною військовою агресією рф проти України, дитячий будинок сімейного типу [PERSON] було евакуйовано за кордон. Проте, станом на день розгляду справи малолітнього [PERSON] повернуто до України. Згідно висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 104-5569 від 26.10.2022, Комісія з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, розглянувши заяву [PERSON] та заслухавши заперечення заявниці на засіданні Комісії від 20.10.2022, протокол № 17, вважає, що заява до Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] не підлягає задоволенню. Після повернення [PERSON] до України, орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації забезпечить спілкування малолітнього з його бабусею, [PERSON] . Згідно з довідкою Міністерства внутрішніх справ України, станом на 10.12.2021, [PERSON] : 02.02.1998 Мінським районним судом м. Києва засуджена за ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960) до 1 року позбавлення волі; 17.06.1999 Мінським районним судом м. Києва засуджена за ч. 2 ст. 229-6, ст. 44 КК України (1960) до 6 місяців позбавлення волі; 17.10.2001 Мінським районним судом м. Києва засуджена за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України (2001) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказані статті КК України передбачають кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Згідно ч. 2, 3 ст. 244 СК України, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; Посилаючись на вищенаведене, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вважала неможливим зарахувати громадянку [PERSON] на облік потенційних опікунів/піклувальників для реалізації права на опіку над онуком, що підтверджується відповідним листом № 40-1369 від 04.07.2023. Суд звертає увагу, що заявник [PERSON] дійсно притягалась до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних речовин. Останній вирок щодо неї набрав законної сили 26.12.2001. 08 лютого 2004 року [PERSON] було звільнено на підставі ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення). Злочин, за який [PERSON] було призначене покарання, відноситься до тяжких, а отже, відповідно до ст. 89-90 КК України, у редакції, чинній на момент звільнення, строк погашення судимості складає 6 років і обраховується з моменту її дострокового звільнення. Відповідно до ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Таким чином, станом на день розгляду справи [PERSON] вважається такою, що не має судимості. Відповідно до Постанови Верховного суду від 27 вересня 2018 року у справі № 647/1831/15-к, припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т. ч. і при характеристиці особи суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Як установлено в судовому засіданні з пояснень заявника та представника заінтересованої особи, з моменту відібрання малолітнього [PERSON] від заявника [PERSON] остання систематично відвідувала свого онука. Також продовжувала спілкування з онуком в режимі відеозв`язку під час перебування останнього за межами України. Після повернення [PERSON] до України заявник і надалі систематично відвідує онука та проводить з ним час. Між особами спостерігається активний родинний зв`язок. Згідно п. 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року, опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Суд убачає необхідним акцентувати увагу, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (Рішення ЄСПЛ у справі Gnahore v. France, № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки (справа «Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VІІІ). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (справа Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-ІІІ). Інакше таке рішення свідчитиме про порушення ст. 8 Європейської конвенції з прав людини як у відношенні родича, так і у відношенні дитини, яка потребує опіки. З огляду на делікатність питання, рішення зі встановлення опіки над дитиною не може бути прийнято на формальних підставах, воно має ґрунтуватись на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), а кожна окрема ситуація потребує вивчення і індивідуального підходу до аналізу ситуації, яка склалась, характеристики дитини і потенційного опікуна, наявних у них психоемоційних зв`язків, умов, які можуть бути створені для дитини тощо. Все це необхідне для прийняття виваженого і аргументованого рішення, яке буде повною мірою відповідати правам та інтересам дитини, найкращим чином з усіх можливих варіантів забезпечувати ці інтереси. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Судом установлено, що від самого народження малолітній [PERSON] проживав із заявником однією сім`єю. Остання піклувалась про нього, влаштувала у дитячий садок, оплачувала його харчування, слідкувала за його здоров`ям, заключила декларацію із сімейним лікарем та займалась його вихованням. Після того, як онука було вилучено, заявник постійно відвідувала його зі згоди заінтересованої особи. Також слід зазначити, що ст. 64 ЦК України визначає лише два обмеження для визнання особи опікуном або піклувальником - опікуном не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, та особа, поведінка та інтереси якої суперечать інтересам дитини. Суд зазначає, що Висновок комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.10.2022 фактично носить рекомендаційний характер. Частиною 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На думку суду, в інтересах дитини доцільним є проживання саме разом з єдиною близькою людиною, якою є його рідна баба [PERSON] . Додатково суд уважає необхідним звернути увагу, що справа перебуває у провадженні більше року. За весь цей час заявник наполягала на бажанні брати участь у розвитку та вихованні свого онука, прохала не позбавляти дитину родинного піклування, за період розгляду справи не змінила свою думку та продовжувала підтримувати зв`язок з [PERSON] , що свідчить про дійсне стале бажання та намір заявника забезпечити малолітню дитини належним вихованням та утриманням. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи ті обставини, що малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною, що позбавлена батьківського піклування, суд уважає необхідним встановити над ним опіку та призначити його опікуном рідну бабу [PERSON] . На підставі ст. 60-64 ЦК України, ст. 19, 212, 244 СК України

Outcome: approved