Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У березні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Бандиш Г.І. звернулася до Роздільнянського районного суду з позовом до [PERSON] , в якому просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами та припинити стягнення аліментів за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області справа №2-1245/2010 від 23.11.2010 року, на виконання якого видано виконавчий лист справа №2-1245/2010 від 24.02.2011 року, а також стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося та 3 червня 2010 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області шлюб було розірвано, неповнолітня дитина залишилася проживати з матір`ю, однак після розірвання шлюбу матір [PERSON] подала до суду позов про стягнення аліментів на утримання сина, який [PERSON] станом на 2010 рік визнав. Але одразу після розірвання шлюбу [PERSON] перестала виконувати свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей, у тому числі [PERSON] , тому позивач вимушений був забрати сина для проживання із собою. Тобто із 2011 року неповнолітній [PERSON] постійно проживав з батьком у селі Єгорівка. У 2019 році орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації відібрав трьох дітей Відповідачки без позбавлення батьківських прав, у тому числі юридично було оформлено і відібрання неповнолітнього [PERSON] у матері, хоча фактично він тривалий час проживав з батьком. Заочним рішенням суду відповідачку було позбавлено батьківських прав, у тому числі і щодо [PERSON] та стягнуто аліменти на його утримання. [PERSON] , незважаючи на нехтування батьківськими обов`язками щодо спільного з позивачем сина [PERSON] , пред`явила виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] аліментів до виконання у 2013 році, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. 24.02.2023 року постановою старшого державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти позивача. Станом на день подання позову за позивачем значиться заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 209\~900, 75 грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2023 року позовну заяву було відкрито провадження по справі і призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В останнє судове засідання позивач не з`явився, його представник, адвокат Бандиш Г.І. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, жодних заяв, клопотань та заперечень до суду не надала. Представник Служби у справах дітей Дачненської сільської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати без їх участі. Представник Роздільнянського відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати без їх участі. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~ч.1ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2ст.\~247\~ЦПК\~України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 6) Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.06.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Так, 23.11.2010 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина аліменти в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 14 вересня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . На підставі зазначеного рішення, відповідачка отримала виконавчий лист та пред`явила його до виконання, на підставі чого 03.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Роздідьнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження №40046766. (а.с. 8) Після розірвання шлюбу [PERSON] перестала виконувати свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей, у тому числі [PERSON] не купувала речі, шкільні приладдя, перестала працювати і навіть не виявляла бажання влаштуватися на роботу, перестала цікавитись життям своєї дитини та залишала його на призволяще, тому на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року у гр. [PERSON] дітей було відібрано без позбавлення батьківських прав дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки наданої Дачненською сільською радою Одеського району Одеської області №158 від 02 березня 2023 року [PERSON] [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] з 11.06.2019 року і по теперішній час. (а.с. 7) Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.04.2021 року [PERSON] , було позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням суду також встановлено, що [PERSON] проживала в с. Плавневе Роздільнянського району Одеської області, в будинку батька, разом з сином [PERSON] , 2003 р.н., сином [PERSON] , 2007 р.н. та донькою [PERSON] , 2010 р.н. Вказаний будинок потребує капітального ремонту. В будинку антисанітарія, брудно, відсутнє водопостачання та умови для проживання дітей. [PERSON] ніде не працює, джерело її доходів не відомо, не належним чином виховує дітей, у зв`язку з чим, рішення опікунської ради дітей було відібрано від матері та направлено до притулку «Теплий Дім». Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також підтверджується письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з яких вбачається, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям, веде аморальний спосіб життя. Вихованням дітей займається бабуся [PERSON] . Окрім того встановлено, що [PERSON] самовільно звернувся до притулку «Теплий дім» 21.12.2018 року, що вказує про неналежне виконання батьківських обов`язків очаровую [PERSON] . Процесуальне судочинство визначає, що обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Отже, факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц). При цьому переоцінка встановлених судами обставин нівелює правове значення судового рішення та створює можливості для прийняття судами діаметрально протилежних судових актів з одних і тих самих питань, що не лише негативно відображається на якості правосуддя, а й суперечить сутності правової держави. В українській правовій системі діє принцип правової визначеності, відповідно до якого рішення суду не повинні протиставлятися одне одному в результаті повторного дослідження вже встановлених обставин, які виступають основою нового судового рішення. Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тому вищевказані обставини встановлені рішенням суду не підлягають доказуванню. 24.02.2023 року постановою старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Р.Я. накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , що містяться у відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. (а.с. 8) Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 01.09.2023 року складеного старшим державним виконавцем Роздільнянського ВДВС Протасевич Р.Я., встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.09.2023 року становить 257 780,45 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є бабусею дитини по маминій лінії суду пояснила, що позивач після розірвання шлюбу з відповідачкою завжди забезпечував [PERSON] , допомагав грошима, іноді забирав до себе жити. В 2014 році [PERSON] був учасником АТО та продовжував матеріально допомагати дитині, зустрічався з відповідачкою та давав їй кошти на дитину, пізніше дитина опинилася в дитячому будинку, у зв`язку з тим, що його не доглядала матір та знаходився та біля 6 місяців, після чого батько його забрав жити до себе. Зазначала, що вона зараз мешкає зі своєю донькою [PERSON] , яка поводить себе не дуже приємно, просила забрати в неї ці аліменти, оскільки вона витрачає їх не за призначенням та на дітей їх не використовує. Підтвердила, що після розлучення батько [PERSON] весь час турбувався останнім, постійно його забезпечував матеріально, а аліменти мати витрачала не за призначенням у зв`язку з чим у неї спочатку відібрали трьох дітей та помістили їх до дитячого притулку, а потім позбавили її батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її син [PERSON] служив у АТО, потім був мобілізований до лав ЗСУ, втім декілька місяців тому був демобілізованим у зв`язку з самостійним вихованням сина. Після розірвання шлюбу з відповідачкою у 2010 році [PERSON] на постій основі забезпечував дитину, постійно пересилав гроші колишній дружині, аліменти він не сплачував. У 2019 році йому зателефонували з Сільської ради та повідомили, що дитина знаходиться в дитячому будинку «Теплий дім» після чого, оформивши всі документи, позивач забрав дитину до себе на постійне проживання та влаштував до школи, де [PERSON] навчається до сьогодні. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У ч. 1\~ст. 10 СК України\~зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього\~Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки діючі норми СК України не містять нормативно-правового регулювання цього питання про те, коли саме припиняється стягнення аліментів на дитину. Тож, необхідно керуватися ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно якої, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує та бере більш активну участь у її вихованні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Статтею 166 СК України передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, в тому числі законодавець визначив припинення права на отримання аліментів тим з батьків, на користь якого були призначені судом. Згідно правового висновку, викладеного в Постанові ВС від 28.09.2022р. припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова ВС від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)). У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Також, із позбавленням батьківських прав того з батьків, якому виплачуються аліменти, втрачається право, засноване на спорідненості з дитиною - право розпорядження аліментами, а відтак припиняється і обов`язок з виплати аліментів у того з батьків, який ці аліменти сплачує за судовим рішенням. З наведеного слід зробити висновок про те, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері, яку позбавлено батьківських прав на утримання дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Судом встановлено, що дитина з спочатку з моменту розірвання шлюбу між сторонами більшість часу проживала з батьком, а даний час починаючи з 2019р. Даніїл постійно мешкає з батьком та знаходиться на його утриманні. При цьому попередніми рішеннями суду про відібрання дітей та позбавлення мати батьківським прав встановлено, що відповідачка [PERSON] не приділяла належну увагу дітям, в будинку були антисанітарія; зі слів дітей останні не ходили до школи, були постійно голодні та без одягу, у зв`язку з чим син відповідачки [PERSON] , 2003р.н. самостійно звернувся 21.12.2018р. до притулку «теплий Дім»; вказане стало підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Тому, приймаючи до уваги вказані обставини та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то вірним буде припинення стягнення аліментів. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано. Що стосується вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Частина 2 ст. 197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В розумінні цих положень закону підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини, оскільки судом встановлено, що дитина з моменту розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою більшість часу проживає з батьком, останні п`ять років знаходиться повністю на його утриманні, батько регулярно сплачував на рахунок [PERSON] кошти на утримання дитини, постійно забирав дитину до себе, цікавився життям сина та приймав активну участь у його вихованні та забезпеченні; мати була позбавлена батьківських прав та витрачала аліменти не за призначенням, тому вказані обставини є такими, що мають істотне значення. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За змістом\~ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина і з якого часу. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~статті 197 СК України\~може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у\~постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі N 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі N 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі N 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі N 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі N 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі N 596/826/21. Отже, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів. Отже, батько має бути звільнений від обов`язку щодо примусового утримання дитини, оскільки за загальним правилом їх має сплачувати той із батьків, який проживає окремо від неповнолітнього. Оскільки встановлені судом обставини щодо проживання дитини з батьком і є тими обставинами, які мають істотне значення для звільнення платника аліментів від їх сплати та від утвореної за весь період часу заборгованості, суд приходить до висновку щодо задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved