Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, просить визнати за [PERSON] з 02 серпня 2019 року право власності на транспортний засіб - марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , зняти арешт з транспортного засобу та зобов`язати Відділ державної виконавчої служби скасувати заборону та припинити розшук та/або затримання. Позов мотивований тим, що 02 серпня 2018 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №6086/19/000309 придбав транспортний засіб марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, продавцем виступає комісіонер за дорученням власника транспортного засобу. Відповідно до п. 2.1 Договору передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. У п. 2.2. Договору встановлено, що Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору. Згідно Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № [NUMBER] від 02.08.2019 представником комітента та комісіонера було здійснено передпродажний огляд технічного стану та визначено його як задовільний, відсоток зносу - 45%. Згідно Акту огляду реалізованого транспортного засобу № 6086/19/000309 від 02.08.2019 продавцем та покупцем проведено огляд реалізованого транспортного засобу та встановлено, що ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб. Уповноваженим представником ТСЦ 4641 02 серпня 2019 року було сформовано Заяву №241806592 на перереєстрацію транспортного засобу у зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу. Однак, у зв`язку із закінченням робочого часу у ТСЦ 4641 перереєстрація транспортного засобу за вищевказаною Заявою не була проведена. 07 серпня 2019 року посадовою особою ТСЦ 4641 Червонюк О.С. сформовано Витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за параметрами запиту щодо суб`єкта та щодо майна (номер державної реєстрації В04647СА серійний номер майна УР1Ж0205328437280, згідно яких в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня. З незалежних від позивача причин (збій у інформаційній системі реєстрації, уведення в Україні карантинних заходів, а потім уведення воєнного стану) [PERSON] не провів державної реєстрації свого права власності на транспортний засіб, тим паче, що відповідно до чинного законодавства безпечна експлуатація транспортного засобу не вимагає обов`язкової його перереєстрації. Наявність оригіналу Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є достатньою для керування останнім на законних підставах. У подальшому - 21 серпня 2022 року о 18 год. 30 хв. транспортний засіб під керуванням [PERSON] був зупинений представником поліції у м. Володимир та поміщений на стоянку для тимчасово затриманих транспортних засобів Володимирського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області через наявність відкритих виконавчих проваджень щодо попереднього власника. Відповідно до відкритих джерел інформації - щодо боржника [PERSON] у Відділі державної виконавчої служби у міст Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває на виконанні сім виконавчих проваджень: АСВП №53370192, №67086992, №65234408, №70012188, №59698248, №59698395, 66981854. Вважає, що з моменту підписання Договору купівлі-продажу до [PERSON] перейшло право власності на транспортний засіб, а тому накладенням арешту були порушені його права. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причину неявки, тому судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.07.2019 відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу - марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] . Згідно договору комісії від 02.08.2019 №000309 укладеного між ПП «Букавтовіт» (Комісіонер) та [PERSON] (Комітент), комісіонер зобов`язується за комісійну плату за дорученням Комітента від свого імені вчинити правочин щодо продажу транспортного засобу марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] . Як видно з договору купівлі-продажу від 02 серпня 2018 року №6086/19/000309, укладений між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу та перебуває на обліку в ГСЦ МВС ПП «Букавтохіт», який є комісіонером (Продавець) та [PERSON] (покупець), продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . (п.1.1.) Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору (п..2.2). Згідно Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № [NUMBER] від 02.08.2019 представником комітента та комісіонера було здійснено передпродажний огляд технічного стану та визначено його як задовільний, відсоток зносу -45%. Згідно Акту огляду реалізованого транспортного засобу № 6086/19/000309 від 02.08.2019 продавцем та покупцем проведено огляд реалізованого транспортного засобу та встановлено, що ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб. Уповноваженим представником ТСЦ 4641 - Червонюк О.С. 02 серпня 2019 року було сформовано Заяву №241806592 на перереєстрацію транспортного засобу у зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу. 07 серпня 2019 р. посадовою особою ТСЦ 4641 Червонюк О.С. сформовано Витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за параметрами запиту щодо суб`єкта (фізична особа [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] ) та щодо майна (номер державної реєстрації В04647СА) згідно яких в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня. Відповідно до акту огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 21.08.2023 року складеного інспектором Володимирського РВП, транспортний засіб - марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску, колір сірий, номер державної реєстрації [NUMBER] був затриманий під керуванням [PERSON] , оглянутий та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик в місті Володимир у зв`язку із накладенням арешту органами ДВС. Як видно із інформації Тернопільського відділу Державної виконавчої служби тернопільської області від 30.08.2023 №9949 в відділі знаходяться виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] №66981854 на виконання судового наказу у справі №607/10819/20 про стягнення на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» 2305,52 грн комунальних послуг та витрат виконавчого провадження, 59698248 про стягнення судового збору в розмірі 384,20 грн на виконання постанови справі №607/12863/19 та додаткових витрат виконавчого провадження, 59698395 про стягнення штрафу в розмірі 20400 грн справі №607/12863/19 та додаткових витрат виконавчого провадження, 65234408 на виконання судового наказу у справі №607/10819/20 про стягнення на користь ПП «Вікторія М» 7317,21 грн комунальних послуг та витрат виконавчого провадження. Постановами від 23.02.2021 року ВП59698248 (а.с. 60) та від 17.04.2020 ВП 59698395 (а.с. 94) оголошено розшук майна боржника, в тому числі автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, 2004 року випуску та постановами від 23.04.2020 ВП 59698395 накладено арешт на все майно (а.с. 96). Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. За частиною другою статті 41 Основного Закону України «право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Згідно з пунктом 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Так, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, визначено, що\~документом, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, є, зокрема, оформлений в установленому порядку договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до\~статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правовий аналіз вказаних норм права свідчить про те, що\~правовстановлюючим документом,\~який підтверджує\~набуття права\~власності,\~є саме\~договір комісії\~транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до статті 34 Закону № 3353-XII державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.\~Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів:\~автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски,\~інші прирівняні до них транспортні засоби\~та мопеди,\~що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. Наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, є покладення та порушників відповідальності, встановленої законом (пункт 5), а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб. До таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 та Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем. Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 299/2931/17 зазначено, що [Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України]. Предметом позовних вимог є визнання права власності на транспортний засіб,\~зняття арешту та заборони відчуження транспортного засобу. Однак відповідачем у цій справі позивач визначив тільки [PERSON] . Позивач не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів у справі. Таким чином, при зверненні до суду позивач неповно визначив суб`єктний склад учасників справи, зокрема, крім боржника [PERSON] , не залучив особу, в інтересах яких накладено арешт, а саме, КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», ПП «Вікторія М» та Державну податкову службу України співвідповідачами, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті. Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 940/734/21 та у постанові від 09 серпня 2023 року, справа № 569/2325/21. Тому, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed