Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Теплоенерго» Лозівської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування нежилого приміщення, вбудованого, посвідченого 02.02.2019 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., реєстровий №286. Належне відповідачу нежитлове приміщення є складовою частиною багатоквартирного житлового будинку, система опалення нежитлового приміщення відповідача централізоване, єдина з системою опалення будинку, окремого теплового вводу та окремого приладу обліку теплової енергії немає. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мepexax теплопостачальної організації, середньої температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У зв`язку з відсутністю до 31.10.2020 року у багатоквартирному будинку приладу обліку теплової енергії, кількість теплової енергії, наданої відповідачу, визначається згідно з максимальним погодинним навантаженням по параметру теплоносія, та із 31.10.2020 року розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється відповідно до даних будинкового приладу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі нежитлового приміщення відповідача. Позивач свої зобов`язання виконав повністю, за період із жовтня 2019 року по квітень 2021 року включно, поставляв відповідачу потрібний йому обсяг теплової енергії, що підтверджується Довідкою про нарахування теплової енергії по житловому будинку [ADDRESS] , довідкою про нарахування теплової енергії по нежитловому приміщенню відповідача та актами постачання теплової енергії (копії актів, які були повернені з відміткою про отримання, проставлена колишнім власником - [PERSON] ). Претензій чи скарг із боку відповідача за період із жовтня 2019 року по вересень 2021 року не надходило. Відповідач свої зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії не виконав, оплату здійснював нерегулярно та частково, внаслідок чого, станом на 01.09.2021 року заборгованість відповідача склала 31327,03 грн.. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь\~КП "Теплоенерго"\~суму заборгованості у розмірі 37031,00 грн., із яких: сума основного боргу - 31327,03 грн., 3 % річних 1805,00 грн., інфляційні нарахування за весь час прострочення - 3898,97 грн. за період із 01.10.2019 року по 01.08.2021 року, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування нежилого приміщення, вбудованого, посвідченого 02.02.2019 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., реєстровий №286. Вказане нежитлове приміщення розташоване в багатоквартирному житловому будинку. Система опалення зазначеного нежитлового приміщення є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку. Окремий тепловий ввід та окремий прилад обліку теплової енергії відсутні. Позивач свої зобов`язання виконав, у період із жовтня 2019 року по квітень 2021 року включно поставляв відповідачці потрібний обсяг теплової енергії, що підтверджується довідкою про нарахування теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , довідкою про нарахування теплової енергії по нежитловому приміщенню відповідачки та Актами постачання теплової енергії. Претензій чи скарг із боку відповідачки за цей період не надходило. Відповідно до п. 23\~постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" від 03.10.2007 р. N 1198\~розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється відповідно до даних будинкового приладу обліку теплової енергії, пропорційно опалюваній площі нежитлового приміщення відповідача. Стосовно тарифу, відповідно до якого здійснюються нарахування по вказаному приміщенню, суд зазначає, що відповідно до\~статті 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", базовим державним соціальним стандартом є встановлений законом прожитковий мінімум, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти. Тому така норма (в частині встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги) розповсюджується тільки на громадян, які використовують житло виключно для проживання (для реалізації конституційного права громадянина на житло), і не розповсюджується на громадян, які використовують житло у інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Виходячи із викладеного, оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами "для населення" здійснюють власники/користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно з такою метою, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для "інших споживачів". Відповідач свої зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії не виконав, оплату здійснював нерегулярно та частково, внаслідок чого, станом на 01.09.2021 року заборгованість відповідача склала 31327,03 грн.. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (стаття 20 Закону). Аналогічні норми містяться в\~Законі України "Про теплопостачання". Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію передбачений\~ст. 19 цього Закону. Крім того, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку (ст. 25 Закону). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. ст.\~526-527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, три відсотки річних від простроченої суми склали 1805,00 грн., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за час прострочення, склала 3898,97 грн. Суд зазначає, що відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~зі ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.\~12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Доказів на спростування доводів позивача відповідачкою [PERSON] не надано. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень.

Outcome: approved