Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з\~відповідача на її користь аліментів на утримання\~ малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач проживає з дитиною за адресою: [ADDRESS] та всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню та утриманню дитини на даний час виконує самостійно. Дитина потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільне знаряддя, а також для заберпечення належного рівня освіти, а вона не має можливості самостійно утримувати дитину. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Посилаючись на вищевикладене, оскільки сторони не досягли домовленостей щодо виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини, просить суд стягувати з відповідача на утримання дитини частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 28.04.2022 р. Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 571. (а.с.10) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.11) Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 15.05.2023 р. № 132/02-35. (а.с. 12) Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 05.08.2009 р. у справі № 2-367/09, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.40) Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківська,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частинами 7, 8\~СК України\~встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Відповідно до вимог статті 182\~СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Разом з тим, на думку суду, позивач не надала належних і допустимих доказів для обґрунтування заявленого нею до стягнення розміру аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та необхідність стягнення аліментів саме у такому розмірі. Суд також зауважує, що позивач має рівний з відповідачем обов`язок в утриманні їх спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, те що дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, наявність у останнього дитини від попереднього шлюбу, суд вважає, стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, адже такий розмір аліментів на дитину є виправданим та не призведе до порушення прав відповідача, враховуючи загальний розмір стягуваних аліментів. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17.05.2023 року. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а нею було заявлено дві вимоги немайнового характеру, які задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави згідно ст.. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial