Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У провадженні Сокирянського районного суду Чернівецької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення протиправних дій, усунення їх негативних наслідків та відновлення пошкодженого майна. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2023 року, повний текст якого складено 02.10.2023 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення протиправних дій, усунення їх негативних наслідків та відновлення пошкодженого майна відмовлено. Згідно ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. 25.09.2023 року представник відповідача Радамовський М.М. подав до суду письмову заяву про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн., разом із додатками, а саме: договір про надання правової допомоги від 24.08.2021 року; розрахунок розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу б/н від 24.08.2021 року; акт виконаних робіт від 21.09.2023 року; прибутковий ордер від 21.09.2023 року. Також просив, стягнути з позивача витрати за оплату судової експертизи Вінницького НДЕКЦ в сумі 10\~548,00 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, що, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Статтею 59\~Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15\~ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст.\~26\~ЗУ «Про\~адвокатуру і\~адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. У пункті 4 ч.1 ст.1\~цього ж\~Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8\~Конституції України гарантується. Статтею 19\~ЗУ «Про\~адвокатуру і\~адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Так, судом встановлено, що адвокат Радамовський М.М. здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧВ №00419, виданого 23.08.2019 року Радою адвокатів Чернівецької області. Відомості про адвоката Радамовського М.М. внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні будь-які відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час, в тому числі в період надання правової допомоги відповідачу. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Радамовським М.М. укладено договір про надання правової допомоги від 24.08.2021 року на представництво інтересів відповідача. Актом виконаних робіт щодо надання юридичних послуг за переліком від 21.09.2023 року передбачено обсяг та вартість послуг адвоката: юридична консультація клієнта, вивчення наданих клієнтом документів, вивчення судової практики, укладення та підписання сторонами договору 4 год., додаткова юридична консультація 1 год., участь в судових засіданнях (більше 30 судових засідань), оформлення процесуальних документів, неодноразові виїзди з судовими експертами на місце та в складі суду на місце огляду доказів за їх місцем знаходження 20 год., всього витраченого часу 25 год. 25000 грн. Клієнт до виконавця претензій щодо якості та обсягу наданих послуг немає. Згідно з наданої до суду квитанції до прибуткового ордера від 21.09.2023 року адвокатом Радамовським М.М. прийнято від [PERSON] 25000 грн. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2023 року представник позивача у відповідності до зазначених вище вимог процесуального закону у п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду, через поштове відділення направив до суду докази про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 24.08.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що правнича допомога адвоката Радамовського М.М. полягала у наданні юридичної консультації клієнта, укладенні та підписанні сторонами договору, додаткової юридичної консультації, оформленні процесуальних документів, виїздів з судовими експертами на місце огляду доказів за їх місцем знаходження, участь в судових засіданнях. Як вбачається з акту виконаних робіт, представником відповідача Радамовським М.М. враховано участь в судових засіданнях в розгляді справи в кількості 30-ти судових засідань, однак як вбачається із досліджених матеріалів справи, безпосередньо з участю представника відповідача Радамовського М.М. проведено лише 12 судових засідань. Необхідно зауважити, що ч.6 ст.137\~ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30 січня 2023 року у справі №910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial