Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

У березні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. На обґрунтування позову зазначила, що з 13 жовтня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач не проживає з нею та дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Ухвалою від 21.03.2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, на його задоволенні наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, письмового відзиву не направив, причину неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не надав, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та надані письмові докази, вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 13 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є батько [PERSON] та мати [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.06.2009 року Бабушкінським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 807. Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дитини, тому наразі неповнолітній син знаходиться на утриманні матері [PERSON] , разом з якою проживає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача, на утримання дитини [PERSON] , 2009 р.н. , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, часткового визнання стороною відповідача позовної заяви, враховуючи стан здоров`я дитини та платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працює, суд вважає, що достатнім, незавищеним та таким, що не буде порушувати майнові права дитини та сторін, є розмір аліментів 3 000,00 грн на дитину щомісяця у твердій грошовій сумі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Щодо витрат на правову допомогу в сумі 7000 гривень суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачкою надано договір від 07.03.2023 року, де зазначено, що 7000 грн. вартує складання проекту позовної заяви. Отже, витрати позивачки на професійну правничу допомогу не підтверджені належними доказами. Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. не підтверджені належними та достатніми доказами, отже задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial