Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування в розмірі 71959, 48 грн., судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.12.2020р. з вини водія [PERSON] , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень автомобілю марки «SEAT» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До них звернувся потерпілий про виплату страхового відшкодування, яке і було виплачене в розмірі 70729,48 грн. Крім того позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 1230грн. Після проведення виплати потерпілому, виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Тому просить позов задоволити. Крім того просить стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У судове засідання представник позивача не з`явився, клопотанням до суду просить справу слухати у його відсутності і позов задоволити в повному об`ємі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. З врахуванням представлених документів, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.12.2020р. з вини водія [PERSON] , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень автомобілю марки «SEAT» д.н.з. [NUMBER] , водієм якого була [PERSON] . Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2021 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п.23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Відповідно до пп.а пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з Звітом про оцінку автомобіля (а.с. 16), Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 48), довідкою про відшкодування шкоди (а.с.49) та платіжного доручення №1030626 від 25.05.2021р. про виплату страхового відшкодування, потерпілій [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 70729,48 грн. Крім того, згідно з платіжним дорученням №889681 від 23.02.2021р. позивачем понесено витрати в розмірі 1230 грн. на оплату експерта по справі. На підставі ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зокрема, згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач отримав право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму страхового відшкодування, яка становить 71959, 48 грн. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved