Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем з підстав відсутності можливості подальшого спільного проживання та неможливості його збереження, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння і вони мають різні погляди на життя. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.08.2023 постановлено проводити розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач 02.10.2023 отримав позовні матеріали, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. 22.09.2023 на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 28.01.1995 відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міського виконавчого комітету між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №144 (а.с.9). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №787 (а.с.13). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 111 та 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved