Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

24.05.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Жилкомсервіс» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] і просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 01.05.2021 року в розмірі 20\~084,36 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також власниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету ХМР. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Позивач зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують свої обов`язки зі сплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, починаючи з 01.03.2007 року по 01.05.2021 року утворилась заборгованість перед позивачем за надання вказаних послуг у сумі 20\~084,36 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Призначено судове засідання. 25.08.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому останній просить застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог та заявлені вимоги залишити без задоволення. Окрім того, 16.09.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому остання також просить застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог та заявлені вимоги залишити без задоволення. Представником позивача КП «Жилкомсервіс» - Дяк Т.І. 20.09.2021 року подано відповідь на відзив, в якій остання просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання 05.10.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи в її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали відзив на позов, в яких просили застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог та заявлені вимоги залишити без задоволення, повідомлені про день і час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши письмові докази і заяви по суті справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 20.05.2021 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частки у праві\~приватної спільної\~часткової власностіна квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-21). Вже після подачі даного позову 09.08.2021 року між співвласниками майна [PERSON] та [PERSON] укладено договір про порядок користування квартирою [ADDRESS] , який посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В. за №5-285, що підтверджується копією даного договору (а.с.58). Позивач КП «Жилкомсервіс» виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам [PERSON] та\~ [PERSON] послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що не спростовано відповідачами належними доказами. Отже відповідачі\~є споживачами\~послуг з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій,\~які надаються\~КП «Жилкомсервіс»,\~між відповідачами\~та КП\~«Жилкомсервіс» \~фактично склалися\~правовідносини з\~приводу надання\~послуг з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій в\~будинку [ADDRESS] , де знаходиться квартира [ADDRESS] , належна відповідачам, відкрито особовий рахунок №[NUMBER] (а.с. 6). Однак відповідачі[PERSON] \~та [PERSON] не виконували в повному обсязі обов`язки щодо сплати за надані послуги, у зв`язку з чим, починаючи з 01.03.2007\~року по\~01.05.2021\~року утворилась заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій перед позивачем у сумі 20\~084,36 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг (а.с.6-10). Частиною 1\~ст. 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 року «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», КП «Жилкомсервіс визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішеннями виконавчого комітету ХМР №188 від 22.02.2017 року «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», житловий фонд м. Харкова передано від житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова до КП «Жилкомсервіс». Таким чином, територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради створила КП «Жилкомсервіс» і визначила виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків та зобов`язала підприємство задовольняти потреби власників, співвласників будинків, споруд та іншого майна шляхом управління цим майном та забезпечення належного рівня житлового-комунального обслуговування населення м. Харкова за певну плату. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, визначення виконавця житлово-комунальних послуг. Зі статуту КП «Жилкомсервіс» вбачається, що його засновником є Харківська міська рада, власником майна підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР. Предметом діяльності підприємства є виконання функцій Управителя та Виконавця житлово-комунальних послуг. Разом з тим, 22.02.2007 року рішенням виконавчого комітету ХМР №188 від 22.02.2007 року в господарське відання КП «Жилкомсервіс» передано житловий фонд комунальної власності територіальної громади м. Харкова, тобто фактично КП «Жилкомсервіс» набуло статусу не тільки управителя, а й балансоутримувача житлового фонду. Згідно з ч. 2 ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Відповідно до п. 2 ч. 3\~ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. Надання послуг здійснюється КП «Жилкомсервіс» згідно з переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №893 від 20.12.2011 року, з наступними змінами 27.01.2012 року №39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 року №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 283 та від 11.05.2018 року № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (а.с.28-33). 21.11.2006 року у спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний типовий договір про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг (а.с.34). Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] протягом місяця з дня опублікування договору не зверталися до КП «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та фактично користувалась наданими позивачем послугами, що відповідачами не спростовано в судовому засіданні. Пунктом 1 договору визначено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Невід`ємною частиною даного договору є рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова». Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Статтею 633 ЦК України\~визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Частиною 1 ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та оплати таких послуг, їх надання здійснюється на підставі Типового договору про надання житлово-комунальних послуг, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1\~ч.\~1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. На підставі викладеного, у відповідачів виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 221/515/15-а, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі, що також закріплено в постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі №210/5796/16-ц. Статтями\~319\~та\~322 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З огляду на вищевикладене, даючи оцінку вищезазначеним доказам, наданим сторонами, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримуючи послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.03.2007 року по 01.05.2021 року у сумі 20\~084,36 грн. Разом з тим, відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 24.05.2021 року, суд вважає за необхідне застосувати 3-річний строк позовної давності і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 01.06.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 6\~814,31 грн. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Задовольняючи позовні вимоги на 33,9% від заявлених в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 769,53 грн., тобто по 384,76 грн. з кожного окремо, в іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial