Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

18.01.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.03.1997 по 22.09.2020. У період шлюбу за спільні кошти ними було набуто наступне майно: - житловий будинок, загальною площею 70 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , який було набуте у власність у жовтні 2020 року, вартістю 140 000 грн.; - автомобіль Volkswagen Passat B3, 2002 р.в., який було придбано у 2018 році, вартість якого складає 4600 доларів США ; - причеп автомобільний, який було придбано у 2005 році, вартість якого складає 15000 грн.; - музична апаратура: синтезатор Yamaha PSR-550, придбаний у 1998 році, вартістю 18000 грн., акустична система, придбана у 2011 році, вартістю 16000 грн.; - технічні пристрої та побутова техніка: телевізор Samsung, діагоналлю 43 дюйми, вартістю 9000 грн.; комп`ютер, ринковою вартістю 2500 грн.; ноутбук, ринковою вартістю 6\~000 грн.; пральна машинка Gorenje, загрузкою на 7 кг, вартістю 7000 грн.; холодильник Atlant, вартістю 7\~200 грн.; холодильник Indesit, вартістю 4\~000 грн.; морозильна камера, вартістю 5500 грн.; морозильна камера, вартістю 2\~500 грн.; плита кухонна індукційна, вартістю 5000 грн.; мікрохвильова піч, вартістю 1\~200 грн.; духова шафа електрична, вартістю 1000 грн.; шафа для випікання хлібу, вартістю 1800 грн.; фритюрниця, вартістю 1400 грн. Вказані речі та документи на них залишилися у житловому будинку та у володінні відповідача; - меблі: кухня навісна, вартістю 30000 грн.; шафа купе, вартістю 5000 грн.; шафа, вартістю 3500 грн.; кухонний куточок, вартістю 5000 грн.; м`які меблі, вартістю 2000 грн.; меблі у житлову кімнату, вартістю 2000 грн.; стіл під комп`ютер, вартістю 1000 грн.; - у 2011 році був зроблений капітальний ремонт житлового будинку, а саме: оздоблення зовнішніх стін на загальну вартість робіт та матеріалів у розмірі 20000 грн.; заміна склопакетів, 8 штук, на загальну вартість робіт та матеріалів у розмірі 12000 грн. Отже, загальна вартість їх спільного майна становить 487176 грн. Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). У статті 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до\~положень ст.\~71\~СК України,\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні\~речі присуджуються\~одному з\~подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними. Речі\~для професійних\~занять присуджуються\~тому з\~подружжя,\~хто використовував\~їх у\~своїй професійній\~діяльності.\~Вартість цих\~речей враховується\~при присудженні\~іншого майна\~другому з\~подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного просить суд визнати житловий будинок, загальною площею 70 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя у рівних частинах визнати права власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за позивачем [PERSON] та на частину вищезазначеного будинку за відповідачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~Визнати автомобіль Volkswagen Passat B3, 2002 р.в. об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Volkswagen Passat B3, 2002 р.в. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 81788 грн., у якості грошової компенсації за вартість частки автомобіля Volkswagen Passat B3, 2002 р.в. \~ \~ \~ \~Визнати причеп автомобільний, який було придбано у 2005 році об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності на причеп автомобільний, який було придбано у 2005 році. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 7500 грн., у якості грошової компенсації за частку причепа автомобільного. \~ \~ \~ \~Визнати музичну апаратуру, технічні пристрої, побутову техніку та меблі, загальною вартістю 136600 грн., що були набуті за період шлюбу об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності на музичну апаратуру, технічні пристрої, побутову техніку та меблі, що були набуті за період шлюбу. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 68300 грн., у якості грошової компенсації за вартість частки музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів, що були набуті за період шлюбу. \~ \~ \~ \~Визнати грошові кошти, що були витрачені на капітальний ремонт житлового будинку у період шлюбу у розмірі 32000 грн. об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 16000 грн., у якості частки грошових коштів, що були витрачені на капітальний ремонт житлового будинку у період шлюбу. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 32-33). \~ \~ \~ \~21.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 38-40). Відповідно до відомостям якого відповідач визнає позовні вимоги частково. Просить суд визнати спільним майном подружжя житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя стягнути з нього на користь [PERSON] в якості компенсації за частку в майні подружжя 25600 грн. Визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] причіп автомобільний вартістю 15000 грн. В порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в якості компенсації за частку в майні подружжя 6500 грн. За недоведеності наявності майна відмовити [PERSON] у визнанні спільним майном подружжя та стягненні грошової компенсації за заявлене в позові майно. \~ \~ \~ \~31.05.2023 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог (а.с. 96-99). Відповідно до відомостям якої позивач просить суд провести поділ майна подружжя Канівець наступним чином. Визнати за [PERSON] право власності на: - частки у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - частки у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, площею 0,2511 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на: - частки у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - частки у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, площею 0,2511 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - причіп автомобільний, 2005 року випуску. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : - грошові кошти в сумі 73140 грн., як компенсацію частини вартості автомобіля Volkswagen Passat B3, 2002 р.в.; - грошові кошти в сумі 68300 грн., як компенсацію частини вартості музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів; - грошові кошти в сумі 7500 грн., як компенсацію частини вартості причіпу автомобільного, 2005 року випуску; - грошові кошти в сумі 16000 грн., як компенсацію частини вартості капітального ремонту житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати (в тому числі витрати на правничу допомогу) покласти на сторону відповідача. Зазначає про те, що уточнення позивачем переліку майна, яке підлягає поділу у цивільній справі № 709/37/23, та його вартісних показників призвело до зменшення розміру позовних вимог. 13.06.2023 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 143-144), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю. Так, позивач зазначає про те, що ринкова вартість автомобіля Volkswagen Passat B3, 2002 р.в. становить 4000 доларів США, однак, це не відповідає дійсності. Так, позивачка не надала суду висновку експерта про ринкову вартість даного транспортного засобу. Стосовно поділу причепу зазначає про те, що позивачем не зазначено якого він кольору, його державний номерний знак. Не надано висновок чи звіт про його оцінку. Що стосується вартості капітального ремонту будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] зазначає про те, що позивачем не надано жодного доказу стосовно вартості його ремонту та його проведення за рахунок спільних сімейних коштів. Щодо поділу земельної ділянки зазначив про те, що земельна ділянка має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а тому не призначена для обслуговування житлового будинку. Тому вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Позивач ставить питання про поділ музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів на загальну суму 136000 грн., однак позивачем не надано ні товарних чеків, ні гарантійних талонів або будь-яких інших документів, які б підтверджували факт придбання цього майна в період шлюбу, його вартість та наявність на момент розгляду даної справи. 29.06.2023 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 156-157) в якій представник позивача зазначає про те, що з урахуванням отриманої додаткової інформації наданої Головним сервісним центром ГСЦ МВС в Черкаській області, висновку експерта, виникла необхідність уточнити вартість спільного майна колишнього подружжя [PERSON] , технічні характеристики транспортних засобів та подати заяву про збільшення розміру позовних вимог. У зв`язку із цим просить суд провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] у наступний спосіб: Визнати за [PERSON] право власності на: - частки у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - частки у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, площею 0,2511 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на: - частки у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - частки у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, площею 0,2511 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] ; -музичну апаратуру, технічні пристрої, побутову техніку та меблі, а саме: синтезатор Yamaha PSR-550, ринковою вартістю 18000 грн., акустичну систему ринковою вартістю 16000 грн.; телевізор Samsung, діагоналлю 43 дюйми, ринковою вартістю 9000 грн.; комп`ютер, ринковою вартістю 2500 грн.; ноутбук, ринковою вартістю 6\~000 грн.; пральну машину Gorenje, ринковою вартістю 7000 грн.; холодильник Atlant, ринковою вартістю 7\~200 грн.; холодильник Indesit, ринковою вартістю 4\~000 грн.; морозильну камеру, ринковою вартістю 5500 грн.; морозильну камеру, ринковою вартістю 2\~500 грн.; плиту кухонну індукційну, ринковою вартістю 5000 грн.; мікрохвильову піч, ринковою вартістю 1\~200 грн.; духову шафу електричну, ринковою вартістю 1000 грн.; шафу для випікання хлібу, ринковою вартістю 1800 грн.; фритюрницю, ринковою вартістю 1400 грн.; кухню навісну, ринковою вартістю 30000 грн.; шафу купе, ринковою вартістю 5000 грн.; шафу, ринковою вартістю 3500 грн.; кухонний куточок, ринковою вартістю 5000 грн.; меблі м`які, ринковою вартістю 2000 грн.; меблі у житлову кімнату, ринковою вартістю 2000 грн.; стіл під комп`ютер, ринковою вартістю 1000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : - грошові кошти в сумі 99083 грн. 50 коп., як компенсацію частини вартості автомобіля Volkswagen Passat B3, 2002 р.в.; - грошові кошти в сумі 68300 грн., як компенсацію частини вартості музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів; - грошові кошти в сумі 8559 грн. 50 коп., як компенсацію частини вартості транспортного засобу марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] ; - грошові кошти в сумі 16000 грн., як компенсацію частини вартості капітального ремонту житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.08.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 222). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Витріщак Т.І. позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що придбаний під час шлюбу автомобіль Volkswagen Passat B3 був проданий відповідачем після розірвання шлюбу без згоди позивача. Кошти отримані від продажу автомобіля відповідач витратив на власний розсуд. Визначаючи вартість музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів позивачка використовувала сайт OLX. Дату придбання рухомого майна позивачка не може зазначити, оскільки у неї відсутні чеки, технічні паспорти на майно. Вартість капітального ремонту житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] позивачка зазначила виходячи із суми грошових коштів, які були витрачені на ремонт. Товарні чеки, квитанції тощо, які могли би засвідчили факт та вартість придбаних будівельних матеріалів у неї відсутні. Будівельні роботи проводила бригада без складання актів виконаних робіт. Факт проведення будівельних робіт та наявності в будинку деякого майна підтверджується фотокартками приєднаними до матеріалів справи. Представник відповідача адвокат Топор І.О. в судовому засіданні повідомив про те, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в частині поділу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та сплати позивачу грошової компенсації за половину вартості транспортного засобу марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] . Іншу частину позовних вимог не визнає та просить у їх задоволенні відмовити. Стосовно поділу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] зазначив про те, що вказана земельна ділянка приватизована відповідачем, а тому є його особистою приватною власністю. Окрім того, цільове призначення спірної земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», а ні «для здійснення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». За твердженням відповідача грошові кошти з продажу автомобіля Volkswagen Passat B3 він витратив в інтересах родини. Окрім того, на його думку, вартість автомобіля належним чином не підтверджена матеріалами справи, так як містить два різних докази його ціни, а саме ціна зазначена у договорі купівлі-продажу та ціна зазначена у висновку експерта. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі половини вартості музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів зазначає про те, що позивачем належним чином не підтверджена його вартість, факт його придбання в період шлюбу сторін та наявність цього майна на момент розгляду справи. За твердженням відповідач ремонті роботи в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] він проводив за власні кошти, оскільки вказаний будинок належить особисто йому та у позивачки відсутній обов`язок його утримувати. Також, вартість ремонтних робіт не доведена позивачем належними доказами. Фотокартки будинку та майна в ньому, на його думку, не є належними та допустими доказами по справі. Позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 березня 1997 року по 22 вересня 2020 року, що підтверджується відомостями зазначеними у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.19-20) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.09.2020 (а.с. 17). Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказаний висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). У статті 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Згідно із пунктами 1-3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом у вказаній справі встановлений наступний обсяг майна набутого подружжям у шлюбі: - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який набутий у власність на підставі договору купівлі-продажу будинку укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського нотаріального округу Бабаком О.В. 13.12.1999 у період шлюбу сторін (а.с. 41); - транспортний засіб марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] 26.12.2014, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.74); - автомобіль Volkswagen Passat Універсал, 2003 р.в., зареєстрований за відповідачем [PERSON] 02.08.2019, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с. 138). Суд погоджується із позицією представника позивача адвоката Витріщак Т.І. про те, що земельна ділянка, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, площею 0,2511 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] також підлягає поділу між колишнім подружжям разом із житловим будинком з надвірними спорудами, який розташований на ній з наступних підстав. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 524694 [PERSON] на підставі рішення Вереміївської сільської ради від 12.10.2005 № 17-4/V передано у власність земельну ділянку площею 0,2511 га, кадастровий номер: 7125182000:01:000:1355, що розташована за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 130). Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Однак, не дивлячись на те, що спірна земельна ділянка набута відповідачем у власність шляхом приватизації в період до 08.02.2011, а отже не є спільною сумісною власністю подружжя, суд, вирішуючи спір який виник між сторонами, вважає за необхідним застосувати принцип «збудоване на землі\~слідує за\~нею» з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України,\~в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. \~Предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї) (ч. 16 ст. 120 ЗК України). Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Системний аналіз змісту наведених норм\~статті 120 ЗК України\~та\~статті 377 ЦК України\~дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах\~статті 120 ЗК України,\~статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Таким чином, здійснюючи поділ спільного сумісного майна подружжя, дійшовши до висновку про те, що житловий будинок з надвірним спорудами за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісним майном колишнього подружжя [PERSON] , що не заперечувалося в судовому засіданні стороною відповідача, а тому підлягає поділу між сторонами із врахуванням рівності часток подружжя, суд враховуючи те, що вказаний житловий будинок розташований на спірній земельній ділянці, яка необхідна для його обслуговування, приходить до висновку про те, що до позивача повинно перейти право власності на земельну ділянку у частці права власності останньої на будинок (1/2) у відповідності до положень ст.ст. 120 ЗК, 377 ЦК України. \~ До аналогічного\~висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.06.2022 ухваленої за результатами розгляду цивільної справи № 663/2343/19. Твердження представника відповідача адвоката Топора І.О. про те, що вказаний принцип не може бути застосований судом, оскільки цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», а ні - «для здійснення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» не спростовує висновків суду про необхідність визнання за позивачем права власності на частину земельною ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] із застосуванням принципу «збудоване на землі\~слідує за\~нею» враховуючи місце розміщення спірної земельної ділянки, а саме під житловим будинком. Стосовно позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). \~ Достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В підтвердження позовних вимог щодо визнання спільним сумісним майном подружжя музичної апаратури, технічних пристроїв, побутової техніки та меблів, які за твердженням представника позивача залишилися у спірному житловому будинку, позивачем надані фотокартки (а.с. 107-110), які, на думку суду, не є самостійними достатніми доказами в підтвердження наявності вказаного рухомого майна та часу їх придбання. Також, позивачем не доведена належними та допустимими доказами вартість вищезазначеного рухомого майна. У зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Крім того, із цих же підстав, слід відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 16000 грн., як компенсацію частини вартості капітального ремонту житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Так, позивачем не доведений факт проведення капітального ремонту будинку [ADDRESS] за спільні кошти сторін, як подружжя, вартість будівельних матеріалів та робіт. Фотокартки, які приєднані позивачем до матеріалів справи, не є самостійними достатніми доказами, які могли бути стати підставою для задоволення позовних вимог. Стосовно позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача компенсації вартості частини автомобля Volkswagen Passat Універсал, 2003 р.в. та частини вартості транспортного засобу марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Чернкаській області від 12.06.2023 № 31/23-1312 транспортний засіб Volkswagen Passat, 2003 р.в. був зареєстрований за гр. [PERSON] 02.08.2019 на підставі договору купівлі-продажу № 8046/2019/1596932 від 02.08.2019 укладеного в ТСЦ 8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Київ. Даний транспортний засіб перереєстровано на нового власника 11.06.2022 на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2022/3215946 від 11.06.2022, укладеного в ТСЦ 7141 РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області. Вартість транспортного засобу складала 198167 (а.с. 164). Згідно копії висновку експерта № 136 експертного автотоварнознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової ціни транспортного засобу складеного судовим експертом Березовським А.А. середня ринкова ціна легкового автомобіля універсала Volkswagen Passat, 2003 р.в., із дизельним двигуном об`ємом 1896 см. куб., коробка передач механічна, на дату дослідження складає 174800 грн. (а.с. 203-205). Враховуючи те, що відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області від 12.06.2023 № 31/23-1312 транспортний засіб Volkswagen Passat, 2003 р.в. був проданий відповідачем [PERSON] за 198167 грн., суд, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за проданий автомобіль, який набутий сторонами в шлюбі, бере до розрахунку саме цю суму продажу рухомого майна, а ні висновок експерта щодо його ринкової ціни. Відповідно до копії висновку експерта № 99 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової вартості транспортного засобу складеного 28.06.2023 судовим експертом Березовським А.А. середня ринкова вартість легкового причепа ПУТД 2000, 2014 року випуску, станом на дату проведення експертизи складає 17119 грн. (а.с. 158-160). Таким чином, за клопотанням позивача на її користь слід стягнути грошову компенсацію з відповідача за частину вартості проданого автомобіля, що становить 99083, 50 грн. та частину вартості транспортного засобу марки ПУТД 2000, тип-загальний причіп, 2014 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 8559,50 грн. Твердження представника\~відповідача про\~те,\~що автомобіль Volkswagen\~Passat\~Універсал був\~проданий відповідачем\~в період\~шлюбу сторін\~та кошти\~були витрачені\~в інтересах\~родини не\~підтверджується дослідженими\~судом доказами.\~Так,\~відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області від 12.06.2023 № 31/23-1312 транспортний засіб Volkswagen Passat, 2003 р.в. був проданий відповідачем [PERSON] 11.06.2022, тобто вже після розірвання шлюбу із позивачем. Жодних доказів того, що відповідач використав грошові кошти отримані від продажу автомобіля в інтересах родини суду не надані. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже, оцінивши подані до суду докази, застосовуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка не спростована відповідачем, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Так, відповідно до квитанції від 13.01.2023 позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2435,89 грн. (а.с.25). Також, під час збільшення позовних вимог позивач доплатила судовий збір на суму 105,25 грн. (а.с.169). Крім того, за проведення експертиз позивачем були сплачені кошти на загальну суму 1900 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 99 від 28.06.2023 (а.с. 166) та № 136 від 10.08.2023 (а.с. 209). Також, відповідно до розрахунку судових витрат (а.с. 104), між позивачем [PERSON] та її представником адвокатом Витріщак Т.І. була погоджена, за умовами договору про надання правової допомоги від 26.04.2023, винагорода в розмірі 12000 грн., розрахунок якої наведений в розрахунку судових витрат, яка, на думку суду, відповідає вимогам співмірності та справедливості, враховуючи складність справи та тривалості її розгляду. Отже, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені частково, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складаються із судового збору в розмірі 1698 (одна тисяча шістсот дев`яності вісім) грн. 24 коп., витрати на оплату експертиз в розмірі 1269 (одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) грн. 77 коп. та 8019 (вісім тисяч дев`ятнадцять) грн. 60 коп. витрат на правову допомогу, а всього 10987 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 61 коп. \~ \~ \~ \~ Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial