Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, але надали заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі за наявними в матеріалах справи документами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені представником позивача позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №2237, [PERSON] померла [INFO] (а.с.52). Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю від 28.03.2001 року, виданого [PERSON] , у тому, що на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 06.12.2000р., їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 6.650 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народилась [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , [PERSON] 30.11.1985 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Відповідно заповіту від 25.03.2019 року, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий №1220386600:03:013:0094 (а.с.14). 29 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері позивача [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. від 29.09.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в зв`язку з тим, що позивач на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з нею зареєстрованою за однією адресою не була, строк прийняття спадщини нею пропущений (а.с.12). Спадкоємець за законом, син померлої [PERSON] [PERSON] 29 вересня 2022 року подав приватному нотаріусу Русавській Т.В. заяву про те, що спадщину не прийняв, на неї не претендує (а.с.54). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70183938 від 29.09.2022 року, виданого приватним нотаріусом Русавською Т.В., відкрито спадкову справу, заповіт, номер у Спадковому реєстрі 47162517, стан чинний. Заповідач [PERSON] . Місце зберігання Михайлівська сільська рада Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.61). Згідно довідки №8929 від 29.09.2022 року, за відомостями у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади станом на 18.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (дата реєстрації 10.08.2020 року), яка знята з реєстрації 28.12.2021 року у зв`язку зі смертю (а.с.71). Так, у відповідності до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦКУкраїни\~- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини. Представник позивача просить встановити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною пропуску строку на прийняття спадщини представник позивача вказує те, що по-перше, позивач проживає за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Грушівка. Село територіально знаходиться в зоні досяжності ведення активних бойових дій з початку введення воєнного стану. Задля убезпечення себе та членів своєї сім`ї позивачка вимушена була тимчасово покидати місце постійного мешкання. Крім того, саме по собі пересування між населеними пунктами Криворізького району в період з 24.02.2022 року по кінець серпня 2022 року не було безпечним для життя позивачки. По-друге, за період з 28.02.2022 року по 24.06.2022 року двічі змінювалися правила щодо перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття встановлені на період дії воєнного стану постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», так в початковій редакції зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України строк прийняття спадщини зупинявся взагалі на весь період дії воєнного стану, а в редакції від 24.06.2022 року строк прийняття спадщини зупиняється не більше ніж на 4 місяці під час дії воєнного стану. Представник позивача вважає, що причини пропуску позивача для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими та підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30\~травня 2008\~року №7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. До того ж, Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричини коронавірусом SARS-СоV-2, з 19 грудня 2020 року на території України було встановлено карантин, дію якого неодноразово було продовжено, у тому числі на даний час - до 31 грудня 2022 року. Під час дії карантину Урядом встановлено ряд обмежень для громадян, у тому числі щодо здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним, електричним (трамвай, тролейбус), залізничним транспортом, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні. Обмеження стосувались також пересування громадян та реалізації ними інших можливостей. Листом Міністерства Юстиції України від 17 березня 2020 року №1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначені обставини у їх сукупності свідчать про наявність об`єктивних перешкод для позивача для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, а тому вважає за необхідно встановити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved