Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У лютому 2023 року позивачка звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона та [PERSON] ніколи у шлюбі не перебували, однак мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . З осені 2019 року відповідач по справі відмовився брати участь в утриманні спільного сина, що стало підставою для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів. Однак і за наявності відкритого виконавчого провадження з примусового стягнення аліментів у відповідності до судового наказу Прилуцького міськрайсуду від 24.10.2019, рішення суду залишається невиконаним, про що свідчить довідка-розрахунок по сплаті аліментів, видана 07.12.2022 Ржищівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ), з якої вбачається повна відсутність будь-яких аліментних платежів з часу відкриття виконавчого провадження. З народження [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває повністю на її утриманні. Відповідач з сином не проживає та участі у вихованні дитини не приймає, що підтверджується відповідною довідкою, виданою ДНЗ №3 ІОН Прилуцької міської ради. У квартирі за адресою по [ADDRESS] , де вони з сином проживають, створені всі належні умови для проживання та навчання [PERSON] . Відповідач по справі протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини - фактично самоусунувшись від них, не реалізує своїх прав щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, не дбає про його фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться його оточенням, не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги, не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про системне та тривале ухилення від виконання власних батьківських обов`язків, що, з огляду на вимоги ст. 164 СК України, є беззаперечними підставами для позбавлення його батьківських прав. [PERSON] є жорстокою людиною, неодноразово на очах у дитини застосовував до позивачки фізичне насилля. Окрім того, він є людиною з низькою соціальною свідомістю, адже користується послугами ломбардів, причому здає речі, які йому не належать та які були здобуті ним незаконним шляхом. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідач не є інвалідом, не має захворювань, які б перешкоджали йому бачитися з сином. Тобто, відсутні обставини, які б перешкоджали йому повноцінно брати участь у житті дитини. Позивачка вважає доведеним факт свідомого самоухилення, без наявних на те поважних причин, відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні власної дитини, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина. Враховуючи вказані факти, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути понесені по справі судові витрати. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримували, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття загального позовного провадження відповідач не отримав, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, який було надіслано 07 червня 2023 року на адресу, вказану у позовній заяві, повернувся до суду із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою". Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник Служба у справах дітей Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника, надав висновок від 11 липня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Судом встановлено наступні обставини. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно Судового наказу від 24 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів задоволено у повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 18 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с. 10 зворот). Судовий наказ набрав законної сили 24 жовтня 2019 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 грудня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 грудня 2019 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки-розрахунку № 1947 від 07 грудня 2022 року, виданої начальником відділу Ржищівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Журило О.В., станом на 01 грудня 2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 185154,81 грн (а.с. 12-13). Згідно довідки № 01-14/70 від 23.12.2022, виданої ДНЗ № 3 Інтелектуально-оздоровчого направлення Прилуцької міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , відвідував Прилуцький заклад дошкільної освіти № 3 з 11.08.2020 по 12.09.2022. Його батько контакту з дошкільним закладом не підтримував, з вихователями не спілкувався, батьківські збори, свята не відвідував (а.с. 6 (зворот)). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 11 липня 2023 року (а.с. 67-68) встановлено, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , мешкає окремо від дитини, стосунки не підтримує, здоров`ям та успіхами сина не цікавиться, відмовився брати участь в утриманні сина, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує. Дані обставини є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Перелік підстав за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, серед яких, крім іншого, в пункті 2 зазначено ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 цієї ж постанови вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батько малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не спілкується та не цікавиться життям та здоров`ям сина, що свідчить про повну байдужість до подальшої його долі. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: квитанцією від 03.02.2023 (а.с. 17), договором про надання адвокатських послуг від 02.02.2023 (а.с. 14-15), актом виконаних послуг від 03.02.2023, ордером на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Зарічною Л.А. від 07.02.2023. Факт сплати судового збору позивачкою підтверджується квитанцією від 03.02.2023 про сплату судового збору у розмірі 1 073,60 грн. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved