Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача АТ «ПУМБ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О.,, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 05.11.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №36895 про стягнення з [PERSON] загальної суми - 46283,99 гривень; стягнути з відповідача АТ «ПУМБ» на користь позивача [PERSON] судовий збір. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що про наявність оскаржуваного виконавчого напису йому стало відомо від приватного виконавця Подолянко І.А. а саме: він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. У середині лютого 2022 року, при зверненні до приватного виконавця Подолянко І.А. позивачу стало відомо що Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» пред`явила виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості. Він звернувся до приватного виконавця Подолянко І.А. з заявою про надання копії заяви АТ «ПУМБ» про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого напису та копії документів що були додані до заяви. Натомість відповідь від приватного виконавця не отримав. Зв`язок з виконавцем було утрачено. У травні 2023 року позивачу стало відомо що виконавче провадження ВП № [NUMBER] було передано на виконання до приватного виконавця Нордіо Вадима Вікторовича. Позивач звернувся до приватного виконавця Нордіо В.В. з заявою про надання копії заяви АТ «ПУМБ» про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого напису та копії документів що були додані до заяви. Отже отримавши виконавчий напис № 36895 від 15 листопада 2021 року, від приватного виконавця, позивач вважає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення була спірною, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем кредитний договір не укладався, заява № 200849559201 від 04.08.2017 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не була посвідчена нотаріально та не є кредитним договором, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, зокрема довідки про наявність заборгованості наданої стягувачем, крім того не повідомлено боржника про щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості та строків виникнення заборгованості, а також те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на заяві № 200849559201 від 04.08.2017 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не є кредитним договором та не посвідчена нотаріально, позивач вважає, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а також, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 05.11.2021р. та зареєстрованого в реєстрі за № 36895 про стягнення [PERSON] , загальної суми - 46283,99грн., вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До канцелярії суду [PERSON] подав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. 22.08.2023 поштовим зв`язком до канцелярії суду надійшла заява представника АТ «ПУМБ» про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК України, відповідно до якої представник просить: задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а справу розглянути без участі представника банку за наявними в справі матеріалами. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.8.2017 [PERSON] підписано Заяву №200849559201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким [PERSON] відкрито поточний рахунок та надано кредитну картку. 05.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №36895, про стягнення з громадянина(-нки) України, яким(якою) є [PERSON] , який(-ка) народився(лася) [INFO] , місце народження: Харків, місце роботи: не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який(яка) є Боржником за Кредитним договором № 200849559201 від 04.08.2017 року, укладеним ним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого с АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, п/р [NUMBER] , МФО 334851, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором № 200849559201 від 04.08.2017 року. Строк платежу за Кредитним договором № 200849559201 від 04.08.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.09.2020 року по 23.09.2021 року. Сума заборгованості складає 46033,99 гривень (Сорок шість тисяч тридцять три грн. 99 коп.), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 24600,82 гривень (Двадцять чотири тисячі шістсот грн 82 коп.); прострочена заборгованість за комісією 0 гривень (Нуль грн 0 коп.); прострочена заборгованість за процентами 21433,17 гривень (Двадцять одна тисяча чотириста тридцять три грн 17 коп); строкова заборгованість за сумою кредиту 0 гривень (Нуль гри 0 коп.), строкова заборгованість за комісією 0 гривень (Нуль грн 0 коп.); строкова заборгованість за процентами 0 гривень (Нуль грн 0 коп.). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в розмірі 250,00 гривень (двісті п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, яким(якою) с [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» складає 46283,99 гривень (Сорок шість тисяч двісті вісімдесят три грн. 99 коп. 22.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. на підставі виконавчого напису №36895 від 05.11.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису №36895 від 05.11.2021. 01.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. передано виконавче провадження [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису №36895 від 05.11.2021 приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин 8, 11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його не чинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині 5 статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що спірний виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором вчинений нотаріусом 05.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Разом з цим, кредитний договір № 200849559201 від 04.08.2017, який був наданий нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В ході судового розгляду встановлено, що наявна у [PERSON] заборгованість в оспорюванню виконавчому написі не є безспірною, а вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, тому заявлений позов підлягає задоволенню. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021 по справі 910/10374/17. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на зазначене, суд вважає, що за результатом розгляду справи встановлені підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Частиною 2 ст.142 передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved