Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

До Ленінського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні дитини. Позов обґрунтований тим, що з 08 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 52. Від шлюбу позивач та відповідачка мають трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2021 року, шлюб розірвано. Ще до офіційного розірвання шлюбу, у квітні 2021 року, сторони прийняли спільне рішення про припинення фактичних шлюбних відносин. Щоб не ускладнювати стосунки із відповідачкою, у тому ж квітні 2021 року позивач вирішив на деякий час перебратися жити до своєї матері у квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на той час хворіла та потребувала стороннього догляду, який фактично ним і здійснювався. З квітня 2021 року позивач переважну частину часу мешкає у квартирі своєї матері, з огляду на те, що вона потребує догляду. Деяку частину часу він продовжує фактично мешкати за зареєстрованою адресою свого проживання в будинку [ADDRESS] (в окремій частині вказаного будинку з окремим входом). Після того, як позивач періодично почав мешкати в квартирі матері через необхідність догляду за нею, відповідачка почала тиснути на нього з приводу передачі їй у власність його частки у житловому будинку по [ADDRESS] в рахунок сплати аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Не отримавши бажаного, відповідачка почала маніпулювати дітьми. Спочатку вона обмежувала кількість та тривалість побачень позивача з дітьми, почала влаштовувати «постановочні» сварки, під виглядом того, що «тато ображає маму». Крім того, відповідачка створювала у дітей негативне ставлення до батька, штучно та під вигаданими приводами, ініціювала надуманий процес притягнення позивача до адміністративної відповідальності за, начебто, вчинене ним домашнє насильство відносно сина [PERSON] та інше. Обмеження прав позивача як батька та створення перешкод у спілкуванні із дітьми, з боку Відповідача призвело до того, що вона взагалі перестала надавати йому можливість бачитись із дітьми, позбавила доступу до будинку, що є спільним майном колишнього подружжя. Тривале налаштування відповідачкою дітей проти позивача, створення негативного образу батька в їх очах, призвело до того, що сини [PERSON] та [PERSON] , практично уникають спілкування з позивачем. Проте, з донькою - [PERSON] , до недавнього часу в позивача була можливість спілкуватись. Донька дуже приязно ставиться до нього, любить та поважає. Орієнтовно з жовтня 2021 року відповідачка почала створювати перешкоди позивачу в спілкуванні з донькою [PERSON] . З кінця квітня 2022 року, Відповідач взагалі позбавила його доступу до дитини, що унеможливило спілкування із нею. Вищенаведені обставини призвели до звернення позивача у травні 2022 року до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування із заявою про встановлення графіку побачень із донькою [PERSON] . Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 15.06.2022 року за № 151-р [PERSON] було визначено порядок участі встановлено побачення із донькою - [PERSON] : «один будній день з 17-00 до 19-00, кожного тижня, у неділю з 11-00 до 18-00, за попередньою домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування по місту без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері». Після винесеного 15.06.2022 року вказаного Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 15.06.2022 року за №151-р, позивач неодноразово прибував до будинку [ADDRESS] де мешкає відповідачка разом із спільними дітьми, де намагався отримати побачення із донькою. Однак кожного разу у вищевказані дні, відповідачка відмовляла у наданні можливості побачитись із дитиною. Свою відмову відповідачка нічим не мотивувала, і взагалі уникала спілкування. Вищенаведені обставини, а також факти створення перешкод з боку відповідачки у побаченнях із донькою, у тому числі, підтверджується двома заявами позивача, поданими до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (зареєстрованими за № 13122 та № 13556), а також заявою від 29.06.2022 року, поданою з аналогічного приводу до районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району. Позивач просить зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди позивачу - [PERSON] у спілкуванні з неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , шляхом надання систематичних побачень із дитиною: двічі у будні дні, кожного тижня, вівторок та четвер з 17-00 до 20-00 без присутності матері дитини (батько забирає та повертає дитину матері за адресою місця проживання дитини); кожні вихідні, в проміжок часу з суботи з 18-00 до неділі 18-00 години за місцем фактичного проживання батька. Позивач також просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Райадміністрацією по Дніпровському району був встановлений позивачу графік спілкування з дитиною, проте він його не дотримується та приїжджає на власний розсуд, що не завжди зручно для дітей чи відповідачки. При цьому позивач інколи поводить себе нестримано та агресивно, що може негативно вплинути на розвиток дитини. Відповідачка не заперечує щодо можливості встановлення графіку спілкування батька з донькою, проте при цьому мають бути враховані інтереси дитини та матері. Так позивач просить відповідно до запропонованого ним графіку, щоб дитина фактично проводила всі вихідні дитини в батька. Просили частково задовольнити позовні вимоги, встановивши спосіб участі батька у вихованні: один раз на тиждень четвер з 17.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини, враховуючи бажання дитини, стан її здоров`я, загальну без пекову ситуацію, в присутності матері - [PERSON] . Представник відповідача навів пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Представник органу опіки та піклування надав заяву про слухання справи за його відсутності. При вирішенні справи просили врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 08 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 52. Від шлюбу позивач та відповідачка мають трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2021 року, шлюб розірвано. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 15.06.2022 року за № 151-р [PERSON] було визначено порядок участі батька у вихованні дитини - встановлено графік побачення із донькою [PERSON] : один будній день з 17-00 до 19-00, кожного тижня, у неділю з 11-00 до 18-00, за попередньою домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування по місту без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6.07.2022 року у справі за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визначення місця проживання дітей, задоволено позов визначено місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району виготовила висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні дитини, відповідно до якого рекомендовано батькам пройти медіацію з метою недопустимості створення конфліктів в присутності дитини; впродовж трьох місяців на період адаптації кожні вівторок та четвер з 17.00 до 20.00 год. у будь-який вихідний день двічі на місяць з 10.00 до 14.00 в присутності матері та фахового дитячого психолога, обраного батьками за домовленістю, зустрічі відбуватимуться за домовленістю між батьками на території м. Запоріжжя; в подальшому після спливу адаптивного періоду, в разі встановлення психоемоційного контакту батька з донькою та отримання позитивного висновку психолога щодо можливості подальшого самостійного спілкування батька з дитиною, дозволити спілкуватися [PERSON] з малолітньою доньокю в обумовлений між батьками час та спосіб. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що позивач та відповідачка проживають окремо, між ними склалися неприязні стосунки. На цей час діти проживають разом із матір`ю. Зі слів позивача, відповідачка не надає йому спілкуватися з меншою донькою. Частинами 4 та 5\~статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України\~суд може не погодитися\~з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини,\~оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Рішення цього органу не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. У ч.1 і 2\~ст.150 СК\~України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі\~ст.151 СК\~України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із\~ст.153 СК\~України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.1\~ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.19 СК\~України у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Разом з тим, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Крім того, за\~ст.141 СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3\~ст.157 СК України). Відповідно до ч.2\~ст.159 СК\~України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із неповнолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати її нормальному розвитку, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Посилання на те, що позивач притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України та стосовно нього на розгляді в суді мається кримінальне провадження, на думку суду не є такими доказами, оскільки у вказаних провадження ані дитина [PERSON] , ані відповідачка [PERSON] не є потерпілими. Законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із законодавством, суд може обумовити зустрічі батька з дитиною присутністю матері або іншої особи, тільки якщо в процесі розгляду справи буде встановлено, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину, та/або нашкодити її розвитку. Якщо ж суд без вагомих на те причин встановлює графік зустрічей батька з дитиною при постійній присутності матері, то, очевидно, що це не буде сприяти ефективній реалізації права дитини і батька на особисте спілкування. Більше того, такий порядок зустрічей може стати підґрунтям для зловживань з боку матері, яка може продовжувати перешкоджати батькові в налагодженні близьких відносин з дитиною. Також це може призвести до втрати емоційного зв`язку з дитиною. В той же час, враховуючи вік малолітньої [PERSON] , [INFO] , та те, що з квітня 2022 року, як сам вказує позивач, батько не спілкується з донькою, суд вважає необхідним при встановленні графіку зустрічей батька з малолітньою дитиною зазначити про необхідність присутності матері. При цьому суд зазначає, що сторони вправі залучити фахового дитячого психолога, обраного батьками за домовленістю, для участі при побаченні батька з дитиною. Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін кожної дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. За наведених обставин суд вважає можливим визначити способи участі позивача у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом побачень та спілкування з дитиною: -щовівторка, щочетверга, щосуботи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.2-4,12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, -

Outcome: partial