Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс») та [PERSON] укладено договір позики №0631498609, який підписано шляхом підписання акцепту оферти від 10.01.2022 на укладення договору позики електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит, кошти за яким перераховано на банківський картковий рахунок, та зобов`язався їх повернути разом із процентами за користування ними. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №24/11-22, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги в тому числі за спірним договором до відповідача в сумі 36203,48 грн., з яких 6569 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 29634,48 грн. - сума заборгованості за відсотками. 10.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та [PERSON] укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3566406013/762779, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит, кошти за яким перераховано на банківський картковий рахунок, та зобов`язався їх повернути разом із процентами за користування ними. 12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №12082022, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги в тому числі за спірним договором до відповідача в сумі 11072,50 грн., з яких 4300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 6772,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №18918-12/2021, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит, кошти за яким перераховано на банківський картковий рахунок, та зобов`язався їх повернути разом із процентами за користування ними. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №13012023, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги в тому числі за спірним договором до відповідача в сумі 14460 грн., з яких 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 8460 грн. - сума заборгованості за відсотками. Спірні договори укладено з відповідачем в електронній формі на умовах публічної пропозиції (оферти) у розумінні ст. 641, 642 ЦК України. Позивачем не здійснювалися нарахування штрафних санкції відповідачу за спірними договорами. Відповідач не виконував свої обов`язки за спірними договорами, в результаті чого має заборгованість у загальній сумі 61735,98 грн. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаними договорами у загальному розмірі 61735,98 грн. та понесені судові витрати. 23.05.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії договору створювалися у порядку визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалася електронним цифровим підписом. Також позивачем не доведено факту укладення сторонами договорів, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань. Представник позивача Макарова Л.В. надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалося електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаного позичальником при укладенні договорів, та шляхом ведення кодів. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 10.01.2022 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено акцепт оферти на укладання договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0631498609 та надання кредиту згідно заявки - анкети №3981087, згідно з умовами якого ТОВ «Інфінанс» надало кредит у національній валюті у сумі 6569 грн., перерахованих у безготівковій формі на платіжну картку, з процентною ставкою 1,75% в день (638,75% річних) зі строком дії 12 місяців відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. Згідно умов заявки - анкети №3981087 від 10.01.2022 [PERSON] оформив анкету-заяву на отримання кредиту на вищевказаних умовах, внаслідок чого акцептував пропозицію (оферту) кредитодавця на укладання договору. Відповідно до квитанції №130243726 від 10.01.2022 від ТОВ «Інфінанс» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 6569 грн. на його банківську картку № [NUMBER] , яку він зазначив в заявці - анкеті на отримання кредиту від 10.01.2022. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №24/11-22, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додаток №1). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №0631498609, заборгованість за основною сумою кредиту 6569 грн., заборгованість за відсотками 29634,48 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10.01.2022 №0631498609 станом на 30.04.2023 заборгованість відповідача становить 36203,48 грн., з яких 6569 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 29634,48 грн. - сума заборгованості за відсотками. 10.01.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3566406013/762779, згідно з умовами якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» надало фінансовий кредит у національній валюті у сумі 4300 грн., перерахованих у безготівковій формі на картковий рахунок, з процентною ставкою 2,5% в день (912,5% річних) зі строком дії 25 днів відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним до 03.02.2022 (розділ 1, 2 договір про надання фінансового кредиту №3566406013/762779 від 10.01.2022). 12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №12082022, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додаток №1). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №3566406013/762779, заборгованість за основною сумою кредиту 4300 грн., заборгованість за відсотками 6772,50 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10.01.2022 №3566406013/762779 станом на 30.04.2023 заборгованість відповідача становить 11072,50 грн., з яких 4300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 6772,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 22.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №18918-12/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало фінансовий кредит у національній валюті у сумі 6000 грн., перерахованих у безготівковій формі на картковий рахунок, з процентною ставкою 1,50% в день (547,5% річних) зі строком дії 30 днів відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним до 20.01.2022 (розділ 1, 2 договір про надання фінансового кредиту №18918-12/2021 від 22.12.2021). 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №13012023, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додаток №1). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №18918-12/2021, заборгованість за основною сумою кредиту 6000 грн., заборгованість за відсотками 8460 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22.12.2021 №18918-12/2021 станом на 30.04.2023 заборгованість відповідача становить 14460 грн., з яких 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 8460 грн. - сума заборгованості за відсотками. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитними договорами, укладеними відповідачем, становить ту суму, що зазначена у додатках до договорів факторингу, за якими позивач набув право вимоги до відповідача як кредитор у зобов`язанні. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно були укладені кредитні договори з ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» про надання кредитних коштів. Також встановлено, що 10.01.2022 позивач перерахував через ТОВ «Інфінанс» [PERSON] грошові кошти у сумі 6569 грн. на його банківську картку № [NUMBER] відповідно до договору позики №0631498609 від 10.01.2022. Відомості про перерахування відповідачу кредитних коштів відповідно до договору фінансового кредиту №3566406013/762779 від 10.01.2022, укладеного між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] , в сумі 4300 грн. та договору фінансового кредиту №18918-12/2021 від 22.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , в сумі 6000 грн. відсутні. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували зазначені висновки суду. Також суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості відповідача по договорам фінансового кредиту, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості за кожним з укладених договорів. Додатки до договорів факторингу (акти прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Суд вважає, що лише виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами, укладеними ним з ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група». При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed