Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 138. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 08 грудня 2022 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Відповідач припинив належним чином забезпечувати дитину, він відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Вона (позивач) практично у всьому собі відмовляє, щоб забезпечити дитині належні соціально-побутові умови. Відповідач має стабільний дохід і вона неодноразово зверталась до нього з проханням надавати кошти на утримання сина в добровільному порядку, однак її звернення не мали позитивного результату. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків він не має. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його\~заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.16, 17, 18), в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.19). Відповідач причин неявки суду не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву не надав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням зазначених положень ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Місце проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 10.10.2023 року (а.с. 20). Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 25.07.2023 року (а.с.10). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуть стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.\~ст.\~180-183,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved