Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила змінити спосіб\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~встановлений договором\~про сплату\~аліментів на\~дітей від\~26.04.2021,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Куксіним\~С.Ю. (реєстровий\~номер 2028),\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача аліментів\~у розмірі\~1/2\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку;\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача заборгованість з пені за прострочення виплати аліментів в сумі 22650 грн., заборгованість з\~індексації аліментів\~в сумі\~4553,72\~грн. та додаткові витрати на утримання дитини в сумі 63304,40 грн. В обгрунтування\~позову зазначено,\~що позивач\~та відповідач\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі\~з 01.12.2017.\~Рішенням Жовтневого\~районного суду\~м.Харкова\~від 28.04.2021\~шлюб розірвано.\~Від шлюбу\~позивачка та\~відповідач мають\~неповнолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Відповідач сплачує\~аліменти на\~підставі нотаріального\~договору про\~сплату аліментів\~на дітей\~від 26.04.2021\~в сумі\~по 2500\~грн.\~на дитину.\~Підставою для\~зміни способу\~стягнення аліментів\~та стягнення\~аліментів в\~сумі 1/2\~всіх доходів\~відповідача є\~те,\~що відповідач\~є працездатним,\~здатний утримувати\~дітей,\~відповідачка є\~непрацездатною,\~ [INFO] \~народила дитину,\~яка потребує\~догляду,\~доходу не\~має,\~що підтверджується\~доданими документами.\~Крім того,\~вказала,\~що відповідач\~має у\~власності два\~автомобілі:\~CHEVROLET\~VOLT,\~2014\~р.,\~MITSUBISHI\~PAJERO,\~2007\~р.,\~квартиру [ADDRESS] . В 2022\~році відповідач\~сплачував аліменти\~на підставі\~нотаріального договору\~від 26.04.2021\~із затримкою,\~що підтверджується\~випискою по\~рахунку позивача. У зв`язку з цим на суму несвоєчасно виплачених аліментів позивач нарахувала пеню, яка станом на тепер складає 22650 грн., згідно п. 9\~Договору про\~сплату аліментів\~на дітей\~від 26.04.2021. Крім того, щодо стягнення індексації аліментів, оскільки у нотаріальному договорі від 26.04.2021 розмір аліментів визначався в твердій сумі, то розмір аліментів підлягає індексації. Станом натепер заборгованість з індексації аліментів складає 4553,72 грн. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей позивач зазначила, що окрім постійних\~витрат на\~утримання дітей\~позивач понесла\~додаткові витрати\~на утримання\~дітей.\~Так,\~позивачка понесла\~або має\~понести такі\~витрати: 1200\~гривень медичне\~обстеження хребта\~ [PERSON] ; 1100\~гривень за\~обстеження [PERSON] \~в ТОВ\~«Британський офтальмологічний\~центр»; 4408,80\~гривень на\~придбання спеціальних\~окуляр через\~погіршення зору\~ [PERSON] ; 119900\~гривень за\~стоматологічні послуги\~ФОП [PERSON] \~для [PERSON] . Отже, на думку позивача, відповідач має понести половину цих витрат на загальну суму 63304,40 грн. Ухвалою суду від 02.06.2023 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 06.07.2023 до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого він проти позовних вимог заперечує з наступних підстав. Вказав, що він мобілізований до Національної гвардії України, де проходить службу, у зв`язку із військовою агресією рф. Щодо заперечень на позов вказав, що нотаріальним договором, яким сторонами узгоджено питання сплати аліментів на утримання дітей, передбачено досудове врегулювання спірного питання щодо сплати аліментів, що позивач, у свою чергу, не виконала. Крім того, згідно нотаріального договору, розмір аліментів, визначений в договорі, може бути збільшений або зменшений за рішенням суду, однак, вказаним договором не передбачено можливість зміни способу стягнення аліментів з твердої суми на частку від доходу платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів у такому випадку може бути змінений шляхом укладення нового нотаріального договору. Також, автомобіль MITSUBISHI PAJERO, 2007 р., на який посилається позивач, був придбаний ним, але за кошти, зібрані волонтерами, та переданий до в/ч, де він проходить службу, про що надає суду документ про належність т.з. військовій частині. Щодо наявності у нього квартири за адресою [ADDRESS] , вказав, що зазначена квартира продана ним 19.06.2018, на підтвердження чого надає копію договору купівлі-продажу. Також вказав, що несвоєчасність сплати аліментів пов`язана з тим, що він перебуває на службі та не завжди має можливість вчасно здійснювати перекази грошових коштів. Зазначив, що він також здійснює утримання дітей, вони часто приїжджають до нього додому, де живуть за його рахунок, крім того, він возив їх на відпочинок на Західну Україну. Щодо додаткових витрат вказав, що такі витрати не підтверджені позивачем, відсутні документи на понесення таких витрат, а два фіскальні чеки, надані позивачем, не завірені. 25.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, згідно якої право особи на зміну способу стягнення передбачено положеннями ст.ст. 18, 181 СК України. Щодо майна відповідача, представник вказав, що відомості про таке майно взяті ним з державних реєстрів. Крім того, вважає недоведеним відповідачем факт його перебування на службі та вважає, що відповідач не позбавлений можливості проводити авансування сум аліментів на майбутній період. Докази неможливості сплати вчасно аліментів, у зв`язку з перебуванням на службі, повинні містити відомості щодо кожного платежу. Крім того вважає, що відповідачем не надано доказів, що він також утримує дітей, коли останні проживають у нього. Також вказав, що додаткові витрати на дитину можуть стягуватись як фактично понесені, так і наперед заплановані. 09.08.2023 до суду від повідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач наполягає на необгрунтованості позовних вимог, виклавши заперечення, аналогічні, зазначеним у відзиві на позов. 27.09.2023 від відповідача надійшли до суду додаткові докази у справі, а саме, документи на підтвердження проходження ним служби. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01.12.2007, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.04.2021 розірвано. Дружині повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с. 5-6) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6 (зворотний бік), а.с. 7) 26.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. за №2028 (далі - Договір). (а.с. 28) Щодо позовної вимоги про зміну способу стягуваних аліментів. Згідно п. 2 вказаного Договору сторони узгодили, що розмір аліментів на дітей складає по 2500 грн. на кожну дитину щомісяця. Аліменти повинні бути сплачені не пізніше 20 числа кожного місяця шляхом перерахування на рахунок матері. Пунктом 6 Договору вказано, що у разі невиконання батьком своїх обов`язків за даним договором, аліменти та/або додаткові витрати на дітей з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 8 Договору, розмір аліментів, визначений в Договорі, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення стану здоров`я когось з батьків та в інших випадках. Таким чином, сторони в Договорі не передбачили можливості зміни саме способу стягнення аліментів, а лише можливість щодо зміни їх розміру. Згідно ч.3\~ст.\~181\~СК\~України,\~за\~рішенням\~суду кошти\~на\~утримання\~дитини (аліменти)\~\~присуджуються у\~частці\~від\~доходу її\~матері,\~батька\~або\~у твердій\~грошовій\~сумі\~за вибором\~того\~з\~батьків або\~інших\~законних\~представників дитини,\~разом\~з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто вказаною нормою законодавець передбачив можливість зміни способу стягнення аліментів лише щодо аліментів, визначених рішенням суду. В той час, у даному випадку, розмір аліментів визначений на підставі нотаріально посвідченого договору. Чинним законодавством на передбачено можливості зміни способу стягнення аліментів, визначених нотаріально посвідченим договором. У даному випадку між сторонами склались договірні правовідносини, такий Договір у всіх своїх пунктах є чинним, сторони передбачили умови сплати аліментів та відповідальність в разі порушення таких умов. Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає необхідним зазначити, що позивачем заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів, в той час, нею не надано суду відомостей про дохід відповідача, відтак, суду не зрозуміло, чи є такий спосіб стягнення аліментів, на який вона просить змінити, збільшенням розміру аліментів. При цьому, позовної вимоги саме про збільшення розміру визначених сторонами аліментів позивачем не заявлялось, тому суд не вбачає необхідності щодо надання оцінки наданим сторонами доказів про зміну матеріального стану відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів, визначених договором між батьками, задоволенню не підлягає, так як не грунтується на вимогах закону. Щодо позовної вимоги про стягнення пені за прострочення аліментів. Так, п. 9 Договору передбачено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов Договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16 та від 25 квітня 2018 року в справі 572/1762/15-ц. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. При цьому, згідно ч. 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У даному випадку, до позову не додано розрахунку заборгованості, проведеного державним/приватним виконавцем на підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів із зазначенням днів прострочення, сум сплачених аліментів повністю, частинами або авансом наперед, зарахування сум в попередні місяці тощо. Крім того, щодо сплати пені по аліментам згідно п. 9 Договору та ч.1 ст. 196 СК України, підлягає доведенню, що несплата чи несвоєчасна сплата аліментів відбулась з вини Батька. Так, згідно відомостей витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] [PERSON] від 11.05.2022, [PERSON] зарахований в списки особового складу частини та на всі види забезпечення, до виконання обов`язків наказано приступити з 11.05.2022. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався указами Президента України та триває досі. Тому суд не вбачає вини зі сторони щодо несвоєчасності сплати аліментів. Враховуючи викладене, а також відсутність належного розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення пені за прострочення аліментів. Щодо позовної вимоги про стягнення індексації. Частинами 1 та 2 ст. 184\~СК України\~визначено, що суд, за заявою одержувача, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.\~ З правового аналізу ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, проводиться лише в разі,\~коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 % до 1 січня 2016 року, з 1 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення\~103 %. Здійснивши перевірку розрахунку, наданого позивачем, суд вважає, що він відповідає встановленому Порядку проведення індексації грошових доходів. Тому суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про стягнення з позивача суму індексації аліментів на дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,, за період грудня 2021 року по квітень 2023 року в розмірі 4553.72 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі\~ст.185 СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані брати\~участь у\~додаткових витратах\~на дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті, або розвиток певних розумових здібностей). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Згідно позову,\~позивач понесла\~та має\~намір понести\~такі витрати:\~1200\~гривень медичне\~обстеження хребта\~ [PERSON] ; 1100\~гривень за\~обстеження [PERSON] \~в ТОВ\~«Британський офтальмологічний\~центр»; 4408,80\~гривень на\~придбання спеціальних\~окуляр через\~погіршення зору\~ [PERSON] ; 119900 гривень за стоматологічні послуги ФОП [PERSON] для [PERSON] . Тому просить половину таких витрат стягнути з відповідача. Частиною 1\~ст. 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Вивчивши документи, надані позивачем в якості доказів на стягнення додаткових витрат, суд вважає доведеними понесення наступних витрат матері на здоров`я дітей, а саме: 1200 грн. за обстеження хребта [PERSON] , на підтвердження чого надано Інструкцію отримання результатів щодо пацієнта [PERSON] та квитанцію про сплату 1200 грн. за надані послуги панорама хребта (а.с. 13 з лицьової та зворотної сторони); 1100 грн. за обстеження [PERSON] в ТОВ «Британський офтальмологічний центр», на підтвердження чого надано виписку із медичною карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , та квитанцію про сплату таких послуг на суму 1100 грн. (а.с. 14 з лицьової та зворотної сторони). Тому половина таких витрат, а саме 1150 грн. повинні бути стягнуті з відповідача. В той час, суд не бере до уваги додаткові витрати позивача на стоматологічні послуги для [PERSON] в розмірі 119\~900 грн., які позивач планує понести, оскільки позивачем надано лише роздруківку попереднього плану лікування [PERSON] . При цьому, не надано жодного доказу необхідності такого лікування та всіх складових плану лікування. Крім того, суд не бере до уваги додаткові витрати в розмірі 4408.08 грн. на придбання окуляр, оскільки згідно копії замовлення та квитанції на придбання окулярів та лінз на суму 4408.08 грн., клієнтом та пацієнтом є [PERSON] , тобто позивач. Доказів щодо придбання таких окулярів для пацієнта [PERSON] позивачем не надано. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача 4553.72 грн. індексації аліментів, а також 1150 грн. додаткових витрат на дитину. Щодо судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір за позовними вимогами, в задоволенні яких відмовлено, відносяться за рахунок держави. В той час, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору за позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та індексації аліментів, пропорційно частці задоволених вимог. Так, оскільки майнові вимоги позивача на 90\~508.12 грн. задоволено судом на суму 5703.72 грн., тобто на 6.3 %, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно частці задоволених позовних вимог - в розмірі 169.10 грн. Також позивач просила стягнути 11500 грн. витрат на правову допомогу. Згідно ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. До інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження №61-5662св20) зазначено, що «…оскільки представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,\~тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Згідно постанови Верховного суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. У даній справі, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №18/04 від 18.04.2023, укладений із адвокатом Годуновим В.С., ордер адвоката та платіжну інструкцію про сплату адвокату 11\~500 грн. В той час, суду не надано детального опису наданих послуг адвокатом із зазначенням витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи також те, що позов задоволено частково, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: partial