Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

10 квітня 2023 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за надання послуг з постачання теплової енергії за період з січня 2022 року по березень 2023 року в розмірі 798 гривень 34 копійки, а також понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2435 гривень 90 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», яке є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у тому числі і у житлове приміщення, квартиру відповідача, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі публічного договору приєднання від 01 лютого 2018 року, опублікованого в газеті «Сміла» від 28 лютого 2018 року №9 (1101) та індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, що опублікований на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua. Відповідач не належним чином здійснював оплату за надані послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим у нього утрорилася заборгованість перед позивачем за період з січня 2022 року по березень 2023 року в розмірі 798 гривень 34 копійки. Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушують фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки. Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року, №83 від 28 лютого 2019 року та №511 від 21 листопада 2021 року. У даному випадку, у будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира відповідача, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник, в зв`язку з чим нарахування плати за надані послуги здійснювалося за тарифами та показниками засобів обліку теплової енергії. Договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, так само як і індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії є договорами приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, та публічними договорами згідно ст.633 ЦК України. Відповідно до п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). З урахуванням вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву та встановлено строк подання такого відзиву до суду. У встановлений судом у вищевказаній ухвалі строк відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подано. Представник позивача ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» Лук`яненко Г.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що він дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , та є власником цієї квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло. Дана квартира від`єднана від мережі централізованого опалення, оскільки встановлено індивідуальне опалення, у зв`язку з чим, на його думку, він має бути звільнений від сплати послуг, які йому не надаються позивачем. З 2020 році на його адресу почали надходити квитанції по сплаті опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а з листопада 2021 року у квитанції було включено також оплату за абонентське обслуговування. При цьому, переплата, яка була ним здійснена за минулі періоди, зараховувалася в оплату подальших послуг. Спочатку він сплачував кошти за квитанціями від позивача, однак потім, внаслідок непрозорості нарахувань, він кошти не сплачував. Стверджує, що було роз`яснення міського голови м. Сміла про те, що сплачувати кошти за опалення місць загального користування не потрібно. Вважає, що Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року, ввели в дію незаконно. Крім того, вказав, що позивач обіцяв здійснити перерахунок нарахованих коштів за опалення місць загального користування, однак такий перерахунок не виконав та звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. На його думку, нарахування платежів та сум його заборгованості у розмірі 798 гривень 34 копійки не відповідає дійсності та позивач у позовній заяві невірно визначив строк виникнення заборгованості.\~\~ Суд, врахувавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 серпня 1997 року органом приватизації Смілянського міськвиконкому, квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 лютого 2023 року за №323813167, право власності на квартиру [ADDRESS] у вказаних реєстрах за жодною особою не зареєстроване. Відповідно до відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у даній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно листа №01-16/502, виданого Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради 12 квітня 2023 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] як споживач комунальних послуг, які надаються до квартири [ADDRESS] , та має особовий рахунок № [NUMBER] як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго». Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п.2 ч.1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Як стверджує позивач та це не заперечується, виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності в м. Сміла з 01 лютого 2018 року, у відповідності до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», є КП «Смілакомунтеплоенерго». Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №511 від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №463 1975,04грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №414 2337,72 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №511 2544,00 грн/Гкал. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, відповідно до умов якого КП «Смілакомунтеплоенерго» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, шляхом подачі теплоносія до опалювальної системи, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Крім того, на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року. Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua. Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242. Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Відповідно до п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відповідно до п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування. Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до розрахунку нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за отримані від Позивача послуги Відповідач частково здійснив оплату. За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц). Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Як вбачається з акту подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, складений представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСББ, теплоносій від котельні №7 подано по тепловому лічильнику, зокрема до будинку [ADDRESS] . Згідно актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 31 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року, 31 березня 2022 року та 07 квітня 2022 року, представником КП «Смілакомунтеплоенерго» (виконавець) та представником ОСББ (споживач) здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії, що розташований, зокрема, на будинку [ADDRESS] . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав. Відповідно до виписки по рахунку за постачання теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким споживачем є відповідач [PERSON] , останнім у січні 2022 року сплачено 96 гривень 20 копійок за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги положення п.4 Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , здійснивши оплату послуги, яка надається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго», приєднався до умов Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року. Отже, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з жовтня 2012 року по квітень 2022 року надавалася послуга з теплопостачання споживачам у будинку [ADDRESS] , в якому, зокрема, розташована квартира [ADDRESS] , співвласником якої є відповідач [PERSON] , який є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються вказаній квартири. При цьому, будь-яких письмових доказів, які свідчать про відмову відповідача [PERSON] від отримання послуг КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Таким чином, договірні відносини між позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» та відповідачем, який є споживачем - співвласником квартири [ADDRESS] , врегульовані Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У судовому засідання відповідач [PERSON] стверджував та це не заперечувалося представником позивача, що квартира [ADDRESS] , у передбачений законодавством України спосіб, відключена від мереж централізованого опалення. Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитловик приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, визначеному цією статтею та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. За вказаних обставин, відключення квартири [ADDRESS] , співвласником якої є відповідач [PERSON] , не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, у зв`язку з чим доводи відповідача [PERSON] щодо безпідставності здійснення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувань з цього приводу не заслуговують на увагу. У розділі II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 зазначено, що розподіл теплової енергії у будинку здійснюється між усіма споживачами. Згідно п.2 розділу III Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова -18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу. Доказів прийняття співвласниками будинку [ADDRESS] передбаченого абзацом 2 пункту 2 розділу ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким споживачем є відповідач [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , останньому, за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з опалення місць загального користування, нараховано до сплати: у січні 2022 року 194 гривні 10 копійок; у лютому 2022 року 195 гривень 84 копійки; у березні 2022 року 197 гривень 10 копійок; у квітні 2022 року 29 гривень 77 копійок, при цьому [PERSON] у січні 2022 року сплачено 96 гривень 20 копійок за грудень 2021 року. Таким чином, відповідачем [PERSON] залишаються несплаченими послуги з опалення місць загального користування, яка надана позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго», на суму 616 гривень 77 копійок. Відповідно до листа №1358 від 08 серпня 2023 року КП «Смілакомунтеплоенерго» адресованого [PERSON] , останньому надано розрахунок за місця загального користування за період листопад 2020 року квітень 2022 року по квартирі площею 64,0 кв.м., розташованої в дев`ятиповерховому житловому будинку [ADDRESS] . Згідно зазначених у вищевказаному листі розрахунків, останні здійснені на підставі положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка була чиною до 28 січня 2022 року, та з урахуванням площі квартири [ADDRESS] , яка складає 64.0 кв.м. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, викладено в новій редакції, яка набрала чинності 28 січня 2022 року. Згідно абз.5 п.2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення Відповідно до п. 8. Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів -15 %. Згідно п. 12 Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Таким чином, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, на підставі якої визначається обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, яка встановлена Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, у порівнянні з аналогічною часткою, яка була встановлена Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, що була чинною до 28 січня 2022 року, для квартири [ADDRESS] , збільшилася з 10% до 20%. Як вбачається з оголошення, розміщеного на офіційному веб-сайті КП «Смілакомунтеплоенерго», яке надано суду як доказ своїх заперечень відповідачем [PERSON] , КП «Смілакомунтеплоенерго» повідомило абонентів про те, що враховуючи введення воєнного стану в Україні та термін необхідний для впровадження змін до програмного забезпечення підприємства КП «Смілакомунтеплоенерго», за період з 28 січня 2022 року по квітень 2022 року нарахування за спожиту теплову енергію та загальнобудинкові витрати з урахуванням змін у Методиці не проводилося, перерахунок отриманих послуг абонентам буде проведено у жовтні 2022 року за лютий 2022 року, в листопаді 2022 року за березень 2022 року, а в грудні 2022 року за квітень 2022 року. Розміщення вказаного оголошення на офіційному веб-сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» представником останнього під час судового розгляду не заперечувалося. Разом з тим, у вищевказаному оголошенні КП «Смілакомунтеплоенерго» не повідомляло абонентів про їх звільнення від сплати коштів за отриману послугу з опалення місць загального користування за січень 2022 року квітень 2022 року, а лише зазначило про проведення у майбутньому перерахунку суми коштів за надану таку послугу, внаслідок набрання чинності змін, що внесені до Методики розрахунку цієї послуги. При цьому, враховуючи, що частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, на підставі якої визначається обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, яка встановлена Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, була збільшена, про що фактично у вищевказаному оголошенні КП «Смілакомунтеплоенерго» повідомило абонентів, а відтак внаслідок здійснення перерахунку за вказаною Методикою сума сплати за надану послугу фактично збільшувалася, а не зменшувалася. За вказаних обставин, посилання відповідача [PERSON] на вищевказане оголошення як на підставу його звільнення від сплати КП «Смілакомунтеплоенерго» коштів за отриману послугу з опалення місць загального користування, не заслуговують на увагу. Наказом директора КП «Смілакомунтеплоенерго» від 13 жовтня 2022 року №84 «Про застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг у новій редакції», вказано начальнику абонентського відділу Яшник Л.М. забезпечити проведення розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, зі змінами з початку опалювального періоду 2022-2023 років. Отже, внаслідок видачі зазначено наказу, сума нарахованих КП «Смілакомунтеплоенерго» коштів за надані абонентам, у тому числі відповідачу [PERSON] , за опалення місць загального користування, не перераховувалася та нараховані за січень 2022 року квітень 2022 року суму залишилися незмінними. Згідно листа №А-227/02-68 від 17 липня 2023 року виконавчого комітету Смілянської міської ради адресованого [PERSON] , останнього повідомлено, що виконавчий комітет Смілянської міської ради не приймав рішення щодо скасування оплати за опалення місць загального користування, так як нарахування даної послуги розроблене Міністерством розвиту громад та території України. Будь-яких доказів визнання Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, не чинною та прийняття органами місцевого самоврядування рішення про звільнення споживачів від оплати наданих КП «Смілакомунтеплоенерго» послуг, матеріали справи не містять та відповідачем [PERSON] не надано, внаслідок чого доводи останнього щодо незаконного введення у дію вказаної Методики та роз`яснень міським головою м. Сміла, які звільняли споживачів від сплати послуг, які були надані КП «Смілакомунтеплоенерго», є безпідставними. Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» не забезпечило прозорість своєї діяльності та не забезпечило його право на отримання детального розрахунку розподілу обсягів спожитих послуг між споживачами будинку, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] жодних, направлених на отримання від КП «Смілакомунтеплоенерго» вищевказаної інформації, до звернення останнього до суду з даним позовом, не вчиняв. Одночасно, суд звертає увагу, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 серпня 1997 року органом приватизації Смілянського міськвиконкому, квартира [ADDRESS] , має загальну площу 66,2 кв.м., натомість у своїх розрахунках КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначає площу квартири відповідача [PERSON] як 64,0 кв.м. Разом з тим, врахування КП «Смілакомунтеплоенерго» у розрахунках плати відповідача [PERSON] за отримані послуги з опалення місць загального користування площі квартири відповідача, яка є меншої за площу квартири, яка зазначена у правовстановлюючому документів на цю квартиру, жодним чином не порушує права відповідача та не свідчить про неправильність здійснених розрахунків, які здійснені на підставі наявної у КП «Смілакомунтеплоенерго» інформації. При цьому, суд не вбачає підстав для здійснення власних розрахунків з урахуванням вищевказаних розбіжностей щодо площі квартири відповідача, оскільки внаслідок застосування у розрахунках більшої площі квартири, сума, яка підлягає сплаті відповідачем за надані позивачем послуги, збільшиться, у зв`язку з чим суд вийде за межі заявлених вимог. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем [PERSON] , який хоча і заперечує достовірність здійснених розрахунків, однак своїх контррозрахунків не здійснив та до матеріалів справи не приєднав, суд приходить до висновку, що розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] по сплаті послуги з опалення місць загального користування за січень 2022 року квітень 2022 року здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» з дотриманням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка була чинною до 28 січня 2022 року, внаслідок чого є належним та допустимим доказом у даній справі. Також, згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~ інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~ поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №928 від 01 вересня 2021 року. Таким чином, крім оплати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі та витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (до 01 лютого 2022 року) й за опалення загальнобудинкових потреб (з 01 лютого 2022 року) справляється плата за абонентське обслуговування. Як вбачається з виписки по рахунку за абонентське обслуговування по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким споживачем є відповідач [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , останньому позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» нараховано абонентську плату: у грудні 2021 року 20 гривень 147 копійок; у січні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у лютому 2022 року 20 гривень 17 копійок; у березні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у квітні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у травні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у червні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у липні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у серпні 2022 року 20 гривень 17 копійок; у вересні 2022 року 20 гривень 17 копійок, при цьому [PERSON] у січні 2022 року сплачено 20 гривень 10 копійок за абонентську плату, яка була нарахована до сплати за грудень 2021 року. Таким чином, відповідачем [PERSON] залишається несплаченою нарахована позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» абонентська плата на суму 181 гривня 57 копійок. Отже, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед КП «Смілакомунтеплоенерго» становить 798 гривень 34 копійки (616 гривень 77 копійок (заборгованість відповідача перед позивачем за отриману послугу з опалення місць загального користування, що нарахована у період з січня 2022 року по квітень 2022 року включно) додати 181 гривня 57 копійок (заборгованість відповідача по сплаті позивачу абонентської плати, що нарахована за період з січня 2022 року по вересень 2022 року включно). Доказів повного або часткового погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості, матеріали справи не містять та відповідачем не надано. При цьому, доводи відповідача [PERSON] про те, що у позовній заяві позивачем невірно зазначено строк утворення заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки вищевказана заборгованість відповідача перед позивачем утворилася з січня 2022 року по вересень 2022 року, тобто у межах строку зазначеного у позовній заяві - з січня 2022 року по березень 2023 року, при цьому після останніх нарахувань за вересень 2022 року така заборгованість продовжувала існувати у березні 2023 року, у зв`язку з чим позивач у квітні 2023 року звернувся до суду з даним позовом, та, як встановлено судом, дана заборгованість продовжує існувати станом на день розгляду даної справи по суті. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ч.1 та ч.4 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 539/2869/16-ц висловив висновок про те, що постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього, постачальник самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684 гривні 00 копійок судового збору.

Outcome: approved