Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Адвокат Лапшин В.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів на підставі судового наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року, який визнаний таким, що не підлягає виконанню рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року з позивача на користь відповідачки стягувались аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 18 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 01 лютого 2023 року рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області [PERSON] звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , починаючи з 16 березня 2022 року, при цьому даний судовий наказ визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зазначене рішення набуло законної сили 06 березня 2023 року. До набрання законної сили вищевказаним рішенням з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти за період з 16 березня 2022 року і до закінчення виконавчого провадження продовжувалося стягуватися аліменти на загальну суму 22289,49 грн. У той же час позивач вважає, що сума яку отримала відповідачка за період з 16 березня 2022 року по 07 березня 2023 року (дата закінчення виконавчого провадження) у розмірі 22289,49 грн. підлягає поверненню. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому позивач [PERSON] , до початку судового розгляду, надав заяву, де просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 19 січня 2003 року відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управляння юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №60. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 5). Від даного шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON] і [INFO] син [PERSON] . 11 липня 2018 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області за заявою відповідачки видав судовий наказ № 176/1073/18 і стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільних обох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 18 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. З грудня 2020 року син [PERSON] проживає разом з батьком і фактично знаходиться на його утримані. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у справі від 01 лютого 2023 року позивача [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього [PERSON] , починаючи з 16 березня 2022 року, при цьому даний судовий наказ визнаний таким, що не підлягає виконанню (а.с. 6). Зазначене рішення набуло законної сили 06 березня 2023 року. Виконавче провадження ВП № 57039950 від 20.08.2018 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього [PERSON] постановою державного виконавця від 07 березня 2023 року було закінчене. Разом з тим, з позивача на користь відповідачки за період з 16 березня 2022 року і до закінчення виконавчого провадження стягнуті аліменти на загальну суму 22289,49 грн. Позивач вважає, що вищевказана сума отримана відповідачкою безпідставно, а тому має бути йому повернута. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін майно у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 20.03.2019 року по справі №753/20633/15- ц. Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що з позивача на користь відповідачки за період часу з 16\~березня 2022\~року по 07 березня 2023 року стягнута сума аліментів на загальну суму 22289,49 грн. У той же час, оскільки рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року позивача [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] , отримана відповідачкою сума аліментів за період з 16 березня 2022 року є безпідставною, а тому має бути повернута позивачу. Враховуючи викладені обставини, даючи оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved