Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: ГУ ПФУ в Житомирській області. В обґрунтування заяви зазначила, що 19.06.2023 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності, яким надано рішення про відмову, оскільки на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] від 19.07.1982 року зазначена дата народження « [INFO] », що не відповідає паспортним даним « [INFO] ». Заявниця зазначає, що 19.07.1982 року їй було видано вказану трудову книжку, в записі якої була допущена помилка в написанні її дати народження. На підставі викладено, просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки, з метою подальшого звернення до органів ПФУ для оформлення пенсії. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.08.2023 року відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, заінтересовуй особі запропоновано подати пояснення щодо заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про розгляд справи. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник ГУ ПФУ в Житомирській області також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує за умови доведеності її належними документами. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до положень ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. [INFO] [PERSON] , відділом кадрів Тернопільського бавовняного комбінату було видано трудову книжку [NUMBER] . (а.с.7-10) Як вбачається з копії трудової книжки [NUMBER] , на першій сторінці у графі «Дата рождения» зазначено «[INFO]» (рос.мов.). Однак згідно з приєднаними до матеріалів справи документами, а саме в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 04.11.1997 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, дату народження заявниці [PERSON] зазначено « [INFO] ». (а.с.4-5) 19.06.2023 року заявниця звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за пенсії. (а.с.13) При перевірці документів [PERSON] , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №057350007044 від 26.06.2023 року, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки від 19.07.1982 [NUMBER] , у зв`язку з тим, що на титульній сторінці зазначена дата народження заявниці « [INFO] », що не відповідає паспортним даним «[INFO]». Згідно ч. 3 ст.48Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З урахуванням наданих суду письмових доказів, суд вважає доведеним той факт що [PERSON] , належить правовстановлюючий документ, а саме трудова книжка [NUMBER] видана 19.07.1982 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». Досліджені докази вказують на те, що у вищезазначеній трудовій книжці зазначено одну й ту саму особу, а саме [PERSON] , тобто заявника. Розбіжність в даті народження, зазначеного у документі, що підтверджує стаж роботи, є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документах, відповідно до чинного законодавства, усунення якого є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON] , правовстановлюючого документу, трудової книжки, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей у власній даті народження, зазначеного у правовстановлюючому документі, позбавляє її можливості оформити пенсію за інвалідністю, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно з якою при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved