Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісяця, до стягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, сплачені адвокату за підготовку матеріалів позову до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач,\~після розірвання\~шлюбу до\~цього часу,\~коштів на\~утримання сина\~ [PERSON] відмовляється\~платити.\~Угоди про\~добровільну сплату\~аліментів між\~ними не\~досягнуто. Вказує, що відповідач має належне матеріальне забезпечення і можливість утримувати свого малолітнього сина. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві вказала, що розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відповідач відзиву не позов не подавав. Суд розглядає справу за наявними в ній письмовими доказами. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області слідує, що [PERSON] , народився [INFO] (актовий запис про народження №12). Його батьками є сторони по справі. З Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 липня 2019 року вбачається, що сторони по справі розірвали шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. При поданні позову позивачка судовий збір не сплачувала в силу звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", а тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі, то суд зазначає наступне. За приписами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до статті 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1073,60 грн. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137 ЦПК України встановлено що, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правову допомогу адвоката, позивачкою надано квитанцію про оплату послуг адвоката за підготовку позову до суду, вартість послуг склала 3000 гривень. Разом із тим, позивач не надав суду договору про надання правничої допомоги ордеру на надання правничої допомоги, акту виконаних робіт. З огляду на наведене \~ суд не вбачає наявність підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial