Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів: трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 01 квітня 1982 року, виданої на ім`я « [PERSON] » [PERSON] ; архівної довідки № М-551/04-01 від 10 липня 2023 року виданої Архівним відділом №3 Івано-Франківської районної державної адміністрації; архівної довідки № М-657/04-01 від 10 серпня 2023 року виданої Архівним відділом №3 Івано-Франківської районної державної адміністрації. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні пенсії за віком їй відмовлено, оскільки до страхового стажу не були зараховані відповідні періоди роботи; не взято до уваги трудову книжку колгоспника [NUMBER] від 01 квітня 1982 року, оскільки заповнення титульної сторінки не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутня посада відповідальної особи, що вносила зміну імені власниці, на печатці неможливо ідентифікувати назву підприємства; згідно архівної довідки від 10 липня 2023 року № М-551/04-01, а саме: колгосп «Тепличний» з 1982 по 1987 роки, оскільки зазначено ім`я « [PERSON] »; з 16 лютого 1994 по липень 1997 рік, оскільки відсутні накази на зарахування та звільнення з роботи. Під час підготовки документів для отримання пенсії та підтвердження стажу вона зверталася в архівні установи для отримання довідок про періоди роботи. Однак у цих документах були допущені помилки та неточності, а саме: в документах колгоспу «Тепличний» з 1982 по 1987 роки зазначено ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Крім того, трудова книжка серії [NUMBER] заповнена на ім`я [PERSON] , в подальшому ім`я « [PERSON] » закреслено і вписане ім`я « [PERSON] ». У зв`язку з помилками в написанні її анкетних даних у згаданих документах, заявник не може підтвердити трудовий стаж для призначення пенсії. В позасудовому порядку усунути зазначені розбіжності в написанні її прізвища, імені та по батькові у трудовій книжці та в архівних довідках неможливо. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала з викладених в заяві підстав та просила заяву задовольнити, встановити факт належності їй трудової книжки та архівних довідок. Зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй для оформлення документів для призначення їй пенсії, а в інший спосіб довести, що вказані документи належать їй неможливо. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на розгляд справи не з`явилася, надала заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі. В письмових пояснення зазначено, що [PERSON] , [INFO] , 26 липня 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1) заява після реєстрації була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та рішенням від 03 серпня 2023 №092750008899 [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказує, що за результатами розгляду документів, наданих заявницею, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] , довідок від 10 липня 2023 №М-551/04-01, від 10 серпня 2023 №М-657/04-01, оскільки ім`я заявниці зазначено « [PERSON] », яке згодом виправлено на « [PERSON] », однак відсутня посада відповідальної особи, що вносила зміну імені власниці трудової книжки, на печатці неможливо ідентифікувати назву підприємства, також відсутні накази на зарахування та звільнення з роботи. П. 26 Порядку № 637 дійсно передбачено можливість встановлення в судовому порядку факту належності документу, що підтверджує трудовий стаж, проте архівні довідки такими документами не являються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що у період з 1976 по 2002 рік вона працювала в колгоспі «Тепличний». З 1982 року там же працювала [PERSON] , всі її називали « [PERSON] », хоча в паспорті її ім`я було записане як « [PERSON] ». Відділ кадрів займався заповненням трудових книжок і мабуть помилково було зазначено ім`я [PERSON] як « [PERSON] ». Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала із заявницею [PERSON] в колгоспі «Тепличний», а після його розділення в агрофірмі « [INFO] ». Називали її « [PERSON] », хоча справжнє її ім`я « [PERSON] ». Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 11-12). На титульній сторінці трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 01 квітня 1982 року зазначено [PERSON] , [INFO] . Трудова книжка містить виправлення, а саме: закреслено ім`я « [PERSON] » і зазначено ім`я « [PERSON] » (а.с. 9). Через відсутність посади відповідальної особи, що вносила зміну імені власниці, а також неможливості ідентифікувати назву підприємства на печатці, рішенням від 03 серпня 2023 №092750008899 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 5). Окрім того, в архівній довідці від 10 липня 2023 року №М-551/04-01 вказано, що в документах ім`я [PERSON] за 1982 -1987 роки вказано як « [PERSON] » (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] необхідно для призначення пенсії, оскільки документи, якими вона підтверджує свій страховий стаж, містять розбіжності з її паспортними даними, а тому необхідно надати уточнюючі докази їх приналежності заявниці. З наданих матеріалів справи вбачається, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності їй трудової книжки і архівних довідок, з метою реалізації її конституційного права на пенсійне забезпечення. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Наведенні вище положення закону вказують на те, що оскільки встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, незгода з їх рішення оскаржується в порядку адміністративного судочинства до суду, окрім випадку передбачено п. 26 зазначеного Порядку, коли особа без оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії має право в судовому порядку встановити лише факт належності документів, що підтверджують трудовий стаж. Суд наголошує, що заявник звернулася із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки, оскільки при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у представленій нею трудовій книжці виявлено виправлення її імені, що було посвідчено неналежним чином. Тобто, фактично заявник звернулася до суду про встановлення факту належності їй трудової книжки з метою приведення у відповідність документів, необхідних для звернення у подальшому з питанням призначення пенсії. У даному випадку заявником не ставиться питання підтвердження трудового (страхового) стажу, а лише підтвердження належності їй трудової книжки, для реалізації права звернення щодо вирішення питання пенсійного забезпечення, відтак на даному етапі не вбачається спору про право. Згідно п. 2.12. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» № 58 від 29.07.1993 року, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України, працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними. Відповідно встановленню підлягає саме факт належності заявнику трудової книжки, як основного документа, яким підтверджується трудовий стаж. У даному випадку суд не перебирає на себе повноваження органу, який призначає чи здійснює перерахунок пенсії, тобто не підтверджує трудовий стаж заявника, а встановлює факт, що має юридичне значення, а саме те, що трудова книжка належить заявниці, оскільки іншого способу виправити відповідний недолік немає. Зважаючи на вищевказані обставини, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки факт належності трудової книжки серії [NUMBER] від 01 квітня 1982 року саме [PERSON] був підтверджений в ході судового розгляду письмовими доказами та показаннями свідків. Встановлення відповідних юридичних фактів необхідно заявниці для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України з метою призначення пенсії, що є важливою конституційною гарантією громадянина. Беручи до уваги викладене, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах заявниці допущено помилки в написанні прізвища, імені та по батькові та в інший спосіб здійснити виправлення неможливо, суд вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт належності вказаних документів [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial