Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просять зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , накладений в межах виконавчого провадження по виконавчому литку №2-153, виданого 09.04.2008 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з позивачів на користь КП КОР Переяслав-Хмельницьктепломережа 4721,71 гривень на підставі постанови Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби б/н (зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів, нерухомого майна 11.11.2010 року за реєстровим номером обтяження 10476497). Посилається на те, що під час звернення позивачів до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М. по питанню передачі прав власності по договору дарування на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у спільній власності позивачів з`ясувалося, що на квартиру накладено арешт Переяслав-Хмельницьким відділом ДВС. Арешт на вказану квартиру було накладено на підставі постанови про накладення арешту, б/н 11.11.2010 року ВДВС Переяслав-Хмельницьким МРУЮ та відкрито виконавче провадження №АСВП 20868184 згідно виконавчого листа №2-153 від 09.04.2008 року виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення боргу в розмірі 4247,01 гривень на користь КПКОР Переяслав-Хмельницьктепломережа. 27.06.2012 державним виконавцем (інформаційний лист №34860 від 14.09.2023 Переяславської ВДВС) завершено виконавче провадження у відповідності до п.8 ст.49 Закону України Про виконавче провадження. На момент закінчення виконавчого провадження та його закриття ніяких боргів по особовому рахунку № [NUMBER] не було. Вказують, що жодних боргів на момент звернення до суду перед КПКОР Переяслав-Хмельницьктепломережа не мають, що підтверджує довідка за №2682 від 11.09.2023. Однак Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, зняти арешт з нерухомого майна не має можливості та законних підстав, оскільки виконавче провадження в зв`язку із закінченням терміну зберігання знищено, а тому вони були змушені звернутися до суду. Ухвалою від 18 вересня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу в підготовче засідання на 05 жовтня 2023 року. 05 жовтня 2023 року позивач [PERSON] та представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. Представник КП КОР Переяслав-Хмельницьктепломережа позов визнав та не заперечує щодо його задоволення. [PERSON] зазначила, що підставою для накладення арешту була заборгованість позивачів перед підприємством, яке вона представляє. На даний час заборгованість погашена, і в арешті немає ніякої необхідності. Представник Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області подав на адресу канцелярії суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Стосовно позовних вимог зазначив, що покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2008 року було стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь КПКОР Переяслав-Хмельницьктепломережа 4217,01 гривень заборгованості за послуги теплопостачання та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до довідки ви даної КПКОР Переяслав-Хмельницьктепломережа від 11.09.2023 №2682 заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , станом на 01.09.2023 не має. Відповідь начальника відділу ДВС Г.О. Соколова від 14.09.2023 №34860 підтверджує факт того, що у відповідності до п.3.19 Інструкції з діловодства в органах виконавчої служби строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 (три) роки від дати закінчення, повернення виконавчого провадження, дане виконавче провадження знищено в 2016 році, в зв`язку з чим надати детальну інформацію по даному виконавчому провадженню, а також зняти арешт з майна у відділу не має можливості. А тому просить позивачів звертатись з заявою про зняття арешту з майна до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. Суд приймає до уваги подані позивачами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, зазначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. [PERSON] звернулася до відповідача з відповідною заявою про зняття арешту з майна, але у відповіді отримала рекомендацію звернутися до суду для вирішення її питання. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час відсутні підстави для подальшого обтяження нерухомого майна позивачів, у зв`язку із тим, що виконавче провадження було завершено 27.06.2012, а повторно виконавчі документи для виконання не пред`являлися, та строк для їх пред`явлення минув, претензії з боку відповідача відсутні, що стало підставою для визнання позову, суд вважає за необхідне задовольнити позов та зняти вказане обтяження та арешт майна. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. Судові витрати, у разі задоволення позову, в силу ст. 141 ЦПК України. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, однак позивачі просили залишити за ними понесені судові витрати, вказавши про це у позовній заяві та підтвердили це в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved