Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 22.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем за актовий запис № 1434. 18 вересня 2023 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 20 вересня 2023 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про доручення доказів, яким долучив до матеріалів справи копію заяву про розгляд справи без його участі та копію договору про визначення місця проживання дитини, вирішення питань пов`язаних з вихованням дитини та сплати аліментів на утримання спільної дитини від 28.08.2023 року. В судове засідання 05.10.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не відомі, з матеріалів справи вбачається наявність заяв про розгляд справи без участі сторін. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1434 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб. В шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю, проте як зазначає позивач, вони як подружжя тривалий час не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейні відносини відсутні. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторони в поза судовому порядку врегулювали питання щодо визначення місця проживання З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved