Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 08.02.2022 на підставі кредитного договору № 1002088602901 видано кредит у сумі 100000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.06.2023 складає 135347,45 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 135347,45 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 гривень. 31 серпня 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що 17.08.2023 він отримав позовну заяву від АТ`ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» з вимогою оплати боргу по кредитним зобов`язанням за договором позики. Сплату щомісячних платежів зупинив з травня 2022 року по причині обставин, які склалися у його сім`ї задовго до початку війни: пограбування, втрата доходу від підприємницької діяльності, тяжке захворювання матері - що привело до неплатоспроможності та відсутності змоги проводити регулярні оплати. Пояснення працівниками банку не сприймались (хоча пропозиції лояльності надавались), тому зупинив комунікацію в телефонному режимі. Намагання покращити своє фінансове становище в період військового стану в країні не дали результатів, а, навпаки, довелось зупинити діяльність майже по всім КВЕДам. Дохід від основного місця роботи не забезпечує боргові покриття. Зазначив, що сплату зможе проводити частково. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , підписав Заяву № 1002088602901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з АТ «ПУМБ», згідно якої відповідачу надано споживчий кредит в сумі 100000,00 грн. строком на 36 місяці на банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ» (отримувач [PERSON] ) на умовах процентної ставки 0,010% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2.22% ( а.с. 2-4). Згідно Заяви № 1002088602901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.02.2022 [PERSON] підтверджує, що він отримав у неушкодженому стані платіжну картку № [NUMBER] і ознайомлений з правилами користування платіжною карткою. Права та обов`язки клієнта і Банку їх відповідність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджують з клієнтом при підписанні Заяви. Невиконання (несвоєчасне ) виконання зобов`язань, банк має право застосувати штраф, а клієнт на вимогу банку має сплатити цей штраф відповідно до умов ДКБО і це положення має (поновлювальний) характер (може застосовуватися протягом всього строку користування кредитом). Крім того зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 08.02.2022, в якому також міститься підпис відповідача ( а.с. 4-5, 7-13). Відповідно до платіжної інструкції № TR.55801523.78251.8810 від 08.02.2022 [PERSON] отримав від АТ «ПУМБ» кредитні кошти в сумі 100000,00 грн., що також підтверджується випискою по особовому рахунку з 08.02.2022 по 18.06.2023 ( а.с. 16, 18). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором №1002088602901 від 08.02.2022 станом на 18.06.2023 (включно) загальна сума грошових вимог позивача до відповідача становить: заборгованість по сумі кредиту - 100 000 грн.; заборгованість по процентам - 12.62 грн.; заборгованість по комісії - 35 334,83 грн., таким чином загальна заборгованість становить 135347,45 грн. (а.с. 17-18). АТ «ПУМБ» направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) № вих. 129 від 18.06.2023, згідно якого просить виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором, а саме негайно погасити заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 135347,45 грн. в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання повідомлення (а.с. 14-16). Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим позивач звернувся до суду. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування»). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 201/10403/19. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Суд установив, що між сторонами АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якого відповідачу був наданий споживчий кредит на умовах, визначених у заяві-анкеті №1002088602901. Заява підписана особисто відповідачем, умовами заяви передбачена сплата щомісячних періодичних платежів, комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У підписаній відповідачем заяві чітко зазначено, що комісія нараховується за обслуговування банком кредитної заборгованості у розмірі 2.22 %, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Розрахунок комісії за обслуговування кредиту 2.22% від суми кредиту відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, відтак наявні підстави для стягнення вказаної комісії. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунках підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ "ПУМБ", а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved