Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У липні 2023 року року [PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до вимог якого просила стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем шлюб зареєстрували 30.09.2014 року в Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 162 (прізвище позивачки до реєстрації шлюбу [PERSON] ). Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони розлучаються та за домовленістю сторін дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні (акт обстеження від 07.07.2023). Відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча може та повинен її надавати, є працездатною особою, працює, однак місце роботи позивачці невідоме. Відповідач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачка на даний час не працює та має у власності 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в особі свого представника адвоката Вак О. В. подала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги позову підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність та визнання позову частково, заперечуючи проти розміру аліментів (1/3 частини доходу); просить врахувати стан здоров`я та матеріальне становище, надавши копії довідки про втрату працездатності, довідки про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, довідки про інвалідність, рішення Яготинського районного суду Київської області від 01.10.2012 року у справі № 382/2111/13-ц. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.09.2014 року в Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 162 (прізвище позивачки до реєстрації шлюбу [PERSON] ). Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (акт обстеження від 07.07.2023). Відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча може та повинен її надавати, є працездатною особою, працює, однак місце роботи позивачці невідоме. Відповідач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачка на даний час не працює та має у власності 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивачка та не спростовано відповідачем, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Судом також встановлено, що відповідач має часткову втрату працездатності, що підтверджується копією довідки медичного закладу серії АГ № 0006132 від 30.01.2023. Також, як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 10911454 від 30.01.2023 відповідач має другу групу інвалідності. Крім цього, відповідно рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01.10.2012 року присуджено до стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом із тим, доказів, які б свідчили, щодо неможливості працевлаштування відповідачем та неможливості утримувати свою іншу дитину сина [PERSON] , матеріали справи не містять. Суд також враховує, що відповідач визнає позов частково, не заперечуючи проти свого обов`язку утримувати дитину, а заперечує фактично лише розмір аліментів (1/3 частини доходу). Щодо розміру аліментів необхідно зазначити наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (такий правовий висновок зазначений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385св20). За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідач є інвалідом ІІ групи, має неповну працездатність, при цьому може працювати в спеціально створених умовах, доказів протилежного суду не надано, а також беручи до уваги матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, часткове визнання позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину з моменту подання позову до моменту досягнення нею повноліття у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 536,80 грн судового збору.

Outcome: partial