Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення до житлового приміщення, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним. В обґрунтування позову вказує наступне. У квітні 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] виник конфлікт, під час якого останні змінили замок від вхідних дверей будинку [ADDRESS] та вчепили замок на хвіртку, що веде на подвір`я, що повторювалось неодноразово. Після смерті свекрухи позивачки [PERSON] 18 грудня 2020 року відповідачка відключила постачання газу до будинку, вивезла газову плиту, відключила електроенергію та водопостачання. Позивачка одразу ж звернулася до дільничого [PERSON] , однак він заяву не прийняв. Позивачка змінила замок від вхідних дверей, в зв`язку з тим, що ні відповідачка, ні її чоловік не проживали близько 20 років в будинку, тому їхніх речей в ньому не було, однак [PERSON] самовільно вирізала дверний замок позивачки та встановила свій, клічів від якого не дала. За вказаною адресою залишились особисті речі позивача та її сина. Вважає, що припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє позивача права на користування житловим приміщенням, до якого позивач вселилася, як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою. Тому позивач, як особа, яка була вселена у спірний будинок на законних підставах. Має право користування житловим приміщенням, тому звернулась до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні спірним будинком шляхом її вселення, оскільки відповідачка чинить перешкоди щодо проживання та користування спірним будинком та стягнення витрат на правову допомогу. На підставі викладеного позивач просить: Зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачці [PERSON] будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення до даного будинку. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву у якому зазначає, що позивачем не доведені належними та допустимим доказами факти перешкоджання позивачу діями відповідача у користуванні будинком, що саме останньою чиняться перешкоди для проживання [PERSON] . Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Також у відзиві зазначено, щодо конфлікту між сторонами в квітні місяці 2021 року, що ініціатором конфлікту була саме позивач [PERSON] , яка першою змінила замки вхідних дверей будинку [ADDRESS] , підтвердженням чого є додатки № 6,9,10, які додані позивачем до позову. Незважаючи на те, що власником зазначеного будинку є відповідач за позовом - [PERSON] , в підтвердження чого є додаток до позову№ 11. Саме своїми діями позивач порушила права та інтереси відповідача, як власника, оскільки відповідно до ст.. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Щодо газової плити, яка за твердженням позивача, вивезла відповідач газову плиту, то вказана є особистою власністю відповідача. Щодо відключення газопостачання, то був витік газу і дані дії були здійснені представниками спеціалізованої організації. Позивачем не надано доказів ведення свого господарства та обробляння городу, доказів звернення до дільничного інспектора поліції з заявою, яку останній відмовився прийняти. Щодо особистих речей позивача, які знаходяться в будинку [ADDRESS] , то жодних звернень щодо доступу до них до відповідача не надходило. Відповідач з кінця 2019 року особисто сплачувала витрати за використання та постачання газу, електроенергію, водопостачання та водовідведення, податки, про що надано відповідні квитанції. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу вважає необґрунтованими та завищеними, тому просить у їх задоволенні відмовити. Відповідачем буде подана заява про стягнення з позивача витрат на правову дорогу, докази, будуть подані у встановленому ЦПК України порядку та строках. Також в поясненнях від 18.05.2023 року під час підготовчого судового засідання представник відповідача повідомив, що власником будинку [ADDRESS] [PERSON] вчинено дії щодо зняття з реєстрації місця проживання( перебування) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі. Стосовно повнолітньої особи, місце проживання ( перебування) якої зареєстровано в житлі, що належить власнику на підставі права власності, що підтверджується копією будинкової книги по будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та наполягали на задоволенні позовних вимог, на підставах викладених у позові. Позивач додала, що дійсно газова плита, що вивезена відповідачкою є особистою власністю останньої, але ніхто не подумав за позивача, як їй далі жити- самотній жінці. Стосовно оплати комунальних платежів, то позивач завірила, що її померлий чоловік, постійно платив комунальні платежі, щодо утримання спірного будинку, що всі це можуть перевірити, зробивши запит до банку. Окрім того, зазначила, що ніякого конфлікту з відповідачкою в позивача ніколи не було, [PERSON] обіцяла поділити спірний будинок між внуками, тому позивач була спокійною. В день похорону свекрухи - відповідач відрізала газ, відкривали вікно, щоб після роботи позивач замерзала, виключали світло внаслідок чого з`їхала зі спірного будинку; після смерті чоловіка позивачки в 2019 році - викинули його речі. Також додала, що до відповідача жодного разу не зверталась з приводу вселення і подальшого проживання у спірному будинку, бо вважала, що необхідно звертатись безпосередньо до суду, як їй пояснили в поліції. Вважає твердження свідка [PERSON] неправдивими, що його дружина двічі на день приходила дивитись свою матір - [PERSON] , [INFO] ( свекруху позивачки) і що остання була лежача, бо забій лівого кульшового суглобу померла отримала [INFO] рівно за місяць до своєї смерті. В той же час не заперечує, що відповідач могла приходити доглядати за своєю матір`ю, коли позивач перебувала на роботі, бо мала дві роботи. Твердження свідка [PERSON] про те, що спірний будинок знадиться в аварійному стані вважає надуманим, бо там жити можна, а ремонт розпочатий відповідачкою і її сім`єю не є необхідністю, заперечує, що отримувала листа від відповідачки з проханням виселетись з речами з будинку для проведення ремонту. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у відзиві. Свідок, [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що є чоловіком відповідача [PERSON] .. Зазначив, що позивач на постійній основі проживала в спірному будинку в [ADDRESS] , до смерті свого чоловіка приблизно в 2019 році (рідного брата відповідачки). Після його смерті, наскільки йому відомо, позивач фактично переїхала жити до своєї матері, десь на площі Ринок, м. Броди. В той же час інколи приходила у вказаний спірний будинок, брала кошти у матері відповідачки і сплачувала комунальні послуги, ночувала. Оскільки вказаний будинок був в аварійному стані, то свідок зі своїми дітьми приїздили та ремонтували його: перекривали кришу, ремонтували водогін, все це робилось за кошти сім`ї відповідача, бо теща була вже людиною похилого віку, фактично вже лежачою, бо відповідач двічі на день їздила до неї та по кілька годин проводила там, доглядаючи за матір`ю. Потім власниця будинку обдарувала відповідача і власником цього будинку стала відповідач. Позивач фактично займала дві кімнати у вказаному спірному будинку. Приходила коли хотіла, покидала його, коли вважала за потрібне, город не садила, за подвір`ям не доглядала, комунальні платежі не сплачувала. Після смерті тещі, позивач дізналась, що будинок повністю належить відповідачу і почались конфлікти, вона поміняла вхідний замок на дверях будинку, чим унеможливила власнику будинку відвідувати його, здійснювати за ним догляд, продовжити ремонт. Було викликано поліцію, у присутності якої вскрито двері, поставили нову серцевину в замок. Після чого почались позови, суди і родина відповідача вирішила нічого не робити в будинку, а зачекати рішень суду. Позивач ні письмово, ні телефоном, ні усно не зверталась до відповідача з приводу проживання чи щоб забрати свої речі, кімнати позивача, де вона мешкала зі своїм чоловіком та сином так і стоять закриті, відповідач зі своєю родиною доступу в ці зачинені кімнати, якими фактично завжди користувалась позивач ніколи не мали і не мають. Тому невідомо, що саме позивач хоче. Ніхто не виганяв, ні забороняв позивачу жити у вказаному спірному будинку, в той же час позивач не згодний з діями своєї померлої свекрухи, перешкоджав всіма можливими способами власнику не тільки користуватись але й володіти вищевказаним будинком. При додатковому допиті свідок [PERSON] додав, що відповідач написала листа позивачу з проханням дозволити здійснити ремонт вказаного спірного аварійного будинку, щоб [PERSON] забрала свої речі, але відповіді так і не отримали. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що є подругою [PERSON] , знає, що позивач проживала в будинку [ADDRESS] , бо часто підвозила останню на роботу від цього будинку. Дізналась від позивача, що остання там не живе, бо стався конфлікт з відповідачем, родина якої написала позивачу листа з проханням виселитись, для здійснення ремонту будинку ( вказує, що будинок нормальний, проживати там можливо). Знає від позивача, що відповідач забрала газову плиту, що унеможливлювало готовити їжу. Не мешкає позивач у спірному будинку приблизно з березня - квітня 2021 року. Суті спору не знає. Заслухавши доводи осіб, які брали участь у розгляді справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспортних даних [PERSON] у розділі сімейний стан, зареєстровано шлюб відділом РАГСу м. Броди Львівської області 29 січня 2000 року з [PERSON] , 1963 року народження ( а.с. 7). У розділі місце проживання [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , 04 липня 2000 року ( а.с.7). Відповідно до довідки №8-10/11-570 виданої відділом з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] з 04 липня 2000 року по теперішній час ( а.с.9). Відповідно до заяви [PERSON] від 13.04.2021 року та пояснень [PERSON] і [PERSON] від 12.04.2021 року зазначено, що одні одному заважають у доступі до спірного будинку [ADDRESS] ( [PERSON] ), а відповідачі зазначають, що [PERSON] є власником вказаного будинку і є незрозумілим, чому [PERSON] на нього претендує ( а.с. 10-16). Згідно витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2020 року зазначено, що на праві приватної власності вцілому [PERSON] належить житловий будинок: [ADDRESS] ( а.с. 20). Відповідно до листа відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції від 21.04.2021 року за № 1225/56/01/15-2021 адресованого [PERSON] зазначено, що [PERSON] , яка помінала замки у вхідних дверях будинку: [ADDRESS] , відсутні ознаки адміністративного правопорушення, однак наявні ознаки цивільно-правових відносин. ( а.с.21). Відповідно до листа відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції від 21.04.2021 року за № 1248/56/01/15-2021 адресованого [PERSON] зазначено, що в діях [PERSON] та [PERSON] , які з Ваших слів перешкоджають Вам у доступі до вище зазначеного будинку, відсутні ознаки адміністративного правопорушення. Однак наявні ознаки цивільно-правових відносин ( а.с.22). Відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг ( за розподіл газу, за спожиту електроенергію, за спожитий газ за водопостачання) за адресою [ADDRESS] здійснювались виключно [PERSON] та [PERSON] за період з 23.12.2019 року по 15.01.2021 рік ( а.с. 69). Відповідно до копії Будинкової книги будинку [ADDRESS] [PERSON] знята з реєстраційного обліку 07.02.2023 року ( а.с.119-122). Відповідно до положень статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного спорідження, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. У статті 7 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку ( квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила , встановлені ст. 162 ЖК України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним (стаття 41 Конституції України). Згідно зістаттею 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та другастатті 319 ЦК України). У силу частини першої статті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати будь-яких усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми права, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, доказами у справі на підтвердження наявності перешкод у користуванні майном, куди особа була вселена, як член родини померлого і не належить їй праві власності, але має право користуватись вказаним майном, зокрема у його вселенні до спірного житлового приміщення можуть бути: акти про не допуск до належного особі на праві власності майна, звернення до правоохоронних органів, пояснення осіб, які можуть підтвердити ті чи інші обставини, які мають значення для вирішення справи, показання свідків тощо. Натомість позивачем не було надано суду жодного доказу, який підтверджував зазначені нею обставини. Той факт, що відповідач користується вказаним спірним будинком та майном у ньому, як власник ( що сторонами не оспорюється) на законних підставах, факт непроживання відповідача у спірному будинку більш ніж двадцять років, не є беззаперечним підтвердженням того, що відповідач чинить перешкоди у вселенні позивача до зазначеного будинку. На підставіст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими що не підлягають задоволенню повністю.

Outcome: dismissed