Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з 10.07.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16.05.2012 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.08.2018 року було змінено розмір аліментів згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2011 року та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів є незначним, не задовільняє мінімальних потреб дитини, а сума, призначена судом, є мізерною в порівнянні з тими витратами, які вона несе по утриманню дитини шкільного віку, а також не забезпечує в умовах проживання продуктів харчування, яке спостерігалося з 2018 року і продовжує зростати, мінімальних потреб дитини у продуктах харчування. Вона на даний час тимчасово не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку з 28.06.2021 року по 28.06.2024 р. Син [PERSON] навчається в Івано-Франківському фаховому коледжі технологій та бізнесу державної форми навчання, за спеціальністю облік та оподаткування, харчується в їдальні, вартість обіду становить 50,00 грн. х 22 дні = 1100,00 грн. в місяць. На потреби кожного місяця для купівлі канцтоварів та зошитів витрачаю - 300,00 грн. Продукти харчування 100,00 грн. в день х 30 днів = 3000,00 грн., одяг 2000,00 грн. На даний час відповідач працює однак не повідомляє своє місце праці, отримує великі доходи, має регулярний, дохід, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього не має. Інших дітей у Відповідача не має, а тому, він здатний платити аліменти в більшому розмірі. За таких обставин позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] з твердої грошовій суми на стягнення аліментів у частині від доходу батька, а саме в 1/3 частині від заробітку (доходу) батька дитини. Позивачка подала заяву, в якій просив розгляд справи проводити без її участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.05.2012 року шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13-14). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 29.08.2018 року змінено розмір аліментів згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2011 року та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 14-15). Відповідно до Договору №188 про надання освітньої послуги Івано-Франківським фаховим коледжем технологій та бізнесу, [PERSON] навчається на денній формі навчання строком до 2026 року (а.с.11-12). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами. Згідно\~статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої\~статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої\~статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої\~статті 181 Сімейного кодексу України\~). За положеннями\~статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Отже, враховуючи обставини справи, а також надані позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, який заявлений позивачем є частково обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення, а тому слід змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини з 1 000,00 грн до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, що повністю відповідає вимогам ст.\~182\~та ст.\~183 СК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, враховуючи наведене вище та із урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову та стягує аліменти в новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили. З частини шостої\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про збільшення розміру аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до\~статті 51 Конституції України, статей\~141,\~180-182,\~184,\~191,\~192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved