Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У квітні 2023 року представник позивача - адвокат Мотельчук Ю.І. звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.02.16., 04.05.2020 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Весь цей час вихованням дитини займалась тільки мати, батько не брав участі у вихованні сина, не допомагав матеріально, не цікавився їх життям, не бачився із доньками. На час розгляду справи діти постійно проживають з матерю. На користь[PERSON] з [PERSON] на утримання дитини за наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.05.2019 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Але відповідач не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, позивач не отримує аліментів. Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача, позивач не з`явились, повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особиу судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Враховуючи, що відповідач безпосередньо до суду відзиву на позов не надав, причини неявки в судове засідання не повідомив, а також зважаючи на тривалість розгляду справи судом та складання висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, не заперечення позивача проти ухвалення заочного рішення тому відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є матерю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а/з № 784, складений Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Батьком дитини зазначений відповідач - [PERSON] , [INFO] Згідно з відомостями наданими третьою особою при обстеженні житлово - побутових умов виявлено, що дитина постійно проживає з матерю в квартирі [ADDRESS] разом з новим чоловіком матері [PERSON] . З пояснень представника позивача встановлено, що з 2020 року відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків відносно дитини, утриманням та вихованням дитини відповідач не займається, не бере участі у вихованні, не утримує матеріально, не цікавився її життям, не бачиться із сином. В 2020 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Весь цей час вихованням дитини займалась тільки мати. На користь[PERSON] з [PERSON] на утримання дитини за наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.05.2019 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Але відповідач не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, позивач не отримує аліментів. Але рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачуються, існує заборгованість із сплати аліментів. Згідно висновку органу опіки і піклування № 3545/02.02.01-22/04/14/23 від 05.09.2023, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав[PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . З наведеного висновку вбачається, що батько дітей ухиляється від своїх батьківських обов`язків, утриманням та вихованням дитини не займається, не бере участі у вихованні сина, не допомагає матеріально, не цікавився життям, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України передбачено право особи з якою проживає дитина на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи, що відповідач тривалий час мешкає окремо від дитини, місце знаходження його невідомо, з 2020 року опікується дітьми їх мати на новий чоловік, відсутність доказів участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дітей, що з урахуванням наявних у справі доказів свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved