Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

21 квітня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява МТСБУ до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 14 липня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва № 759/12901/20 від 04 вересня 2020 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність останнього, як власника транспортного засобу, на момент настання ДТП, не була застрахована, власник автомобіля "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 139/М/2020 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] склала 28 722,55 грн. МТСБУ було перераховано власнику вказаного автомобіля виплату у розмірі 25 521,90 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, як винуватця ДТП. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на збір документів у розмірі 1391,20 грн. Загалом позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] кошти у розмірі 26 913, 10 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року зазначену цивільну справу було передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю. 20 червня 2023 року справа надійшла до вказаного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2023 року цивільну справу № 523/7041/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 22 червня 2023 року. 26 червня 2023 року до судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою від 27 червня 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27 липня 2023 року на 15:30 год. Судове засідання призначене на 27 липня 2023 року було відкладено на 22 вересня 2023 року на 11:00 год. У судове засідання 22 вересня 2023 року сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Повістка адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та судові повістки надсилались відповідачу за місцем його реєстрації: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 22 вересня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 14 липня 2020 року о 17:14 год. [PERSON] , керуючи автомобілем "Skoda" д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 4-б, під час зустрічного проїзду не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля "Заз-Део" ("Daewoo") д.н.з. [NUMBER] і здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіля отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 липня 2020 року, був пошкоджений автомобіль "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність водія транспортого засобу "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі полісу цивільно-правової обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 104500108 (а.с.10). На час скоєння даної ДТП водій автомобіль "Skoda" д.н.з. [NUMBER] не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до звіту № 139/М/2020 про оцінку вартості відновлюваного ремонту автомобіля, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] , склала 28 722,55 грн. 15 липня 2020 року власник автомобіля Daewoo" д.н.з. [NUMBER] подала до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про отримання страхового відшкодування (а.с. 32). Відповідно до наказу МТСБУ та довідки від 25 вересня 2020 року № 1, заявниці була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 25521,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2453674 від 30 вересня 2020 року (а.с.36). Крім того, МТСБУ було сплачено на користь ТОВ "Незалежна експертна компанія" грошові кошти у розмірі 1391,20 грн. за послуги з експертної оцінки завданих збитків автомобілю "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 2542890 від 09 жовтня 2020 року (а.с. 37). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із пунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Згідно із підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки МТСБУ відшкодувало [PERSON] (потерпілий) завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 25 521,90 грн. та сплатило витрати, пов`язані із залученням експерта для визначення розміру завданої майнової шкоди власнику транспортного засобу "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] в розмірі 1 391, 20 грн, у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] - особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved