Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 лютого 2010 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружні стосунки з відповідачкою не склалися та сторони мешкають окремо з березня 2022 року, спільного господарства не ведуть, а подальше подружнє життя є неможливим. Позивач та його представник адвокат Булкіна О. І. в судове засідання не з`явилися. Згідно поданої заяви позов підтримали та просили розглянути справу за їх відсутності (а.с.34, 52). Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Надала відзив, в якому заперечувала підстави позову, проте не заперечувала проти розірвання шлюбу. Повідомила про відсутність обставин, які відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України перешкоджають розірванню шлюбу. Зазначила, що дійсно з березня 2022 року сторони не проживають разом, а з липня 2023 року вона мешкає в м. Дніпро разом з дитиною. Спору щодо місця проживання дитини не мають (а.с.42-51). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 лютого 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 03 (а.с. 8). У період зареєстрованого шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з березня 2022 року. Спір про поділ майна та про місце проживання дитини - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідачки, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 073 гривні 60 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 4). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved