Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Представник позивача Макєєв О.В. звернувся до суду в інтересах ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, в обґрунтування позову зазначив, що відповідач є власником земельної ділянки площею 6,88га з кадастровим номером 1422088800:01:000:0260. Зазначену земельну ділянку, відповідно до договору оренди від 26.07.2011р. він передав у користування ПАТ «Ім.Т.Г. Шевченка» строком на 10 років (п.8 договору). Згідно умов вищезазначеного договору, а саме п.5 та п.9 [PERSON] отримував орендну плату у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. У 2022 році нормативно-грошова оцінка земельної ділянки склала 183822,13 грн. На початку липня 2022р. ПАТ «Ім.Т.Г. Шевченка» на вимогу відповідача повернув йому земельну ділянку. Окрім того, відповідач є власником земельної ділянки площею 6,9111 га, з кадастровим номером 1422088800:01:000:0237, що розташована на території Криворізької сільської ради Покровського району, яку відповідач успадкував від батька [PERSON] , та яку останній відповідно до умов договору оренди землі від 26.07.2011р. передав в оренду ПАТ «Ім.Т.Г. Шевченка», строком на 10 років (п.8договору). Згідно умов вищезазначеного договору, а саме п.5 та п.9 [PERSON] отримував орендну плату у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. У 2022році нормативно-грошова оцінка земельної ділянки склала 184630,96 грн. На початку липня 2022р. ПАТ «Ім.Т.Г. Шевченка» на вимогу відповідача повернув йому земельну ділянку. Відповідно до умов договорів від 26.07.2011р. орендна плата з урахуванням 3% від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки та відрахувань податків складає 4449,07грн. Згідно відомості №11 від 10.11.2022 року нарахування та виплати орендної плати за земельні паї ПАТ «Ім.Т.Г. Шевченка» за 2022р. [PERSON] повинен був отримати 4449,07 грн., але з урахуванням технічної помилки відповідач на картку ПриватБанку № [NUMBER] отримав 44449.07грн. Отже, в результаті технічної помилки відповідач отримав від позивача зайвих 40000 грн. 08.12.2022 р. ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» звернулося до директора Добропільського відділення AT КБ «Приватбанк» з проханням повернути помилково перераховані кошти при виплаті орендної плати, так як добровільно [PERSON] відмовився повертати ці кошти. 07.03.2023р. після неодноразових усних прохань до відповідача про повернення коштів, позивач направив [PERSON] вимогу про повернення коштів. Відповідь, на момент звернення до суду, відповідач не надав. ПРедставник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти у сумі 40000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, на позовних вимогах наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав, відзиву на позовну заяву до суду також не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровим номером 1422088800:01:000:0260 загальною площею 6,8828 га та з кадастровим номером 1422088800:01:000:0237 загальною площею 6,9111 га, успадкованої після смерті батька [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2021 року (а.с. 11,23). 26.07.2011 року між ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» та батьком відповідача [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (паю) сільськогосподарського призначення № [NUMBER] , кадастровий номер 1422088800:01:000:0237, згідно умов якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,91 га у тому числі 6,91 га ріллі, договір укладено строком на 10 років, згідно п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі в відробітковій натуральній та грошовій формі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також 26.07.2011 року було підписано акт приймання -передачі земельної ділянки площею 6,91 га кадастровий номер 1422088800:01:000:0237, державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН реєстраційний №172291 від 24.06.2002 р., відповідно до якого орендодавець [PERSON] передає, орендар ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» в особі Голови правління -Батицького В.М. приймає в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 6,91 га ріллі, що розташована на території Шилівської сільської ради Добропільського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та акт визначення та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15-18). Згідно копії договору оренди земельної ділянки (паю) сільськогосподарського призначення № 286 від 26.07.2011 р. [PERSON] передав в оренду ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» земельну ділянку кадастровий номер 1422088800:01:000:0260 загальною площею 6,88 га, в тому числі 6,88 га ріллі, строком на 10 років, згідно п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі в відробітковій натуральній та грошовій формі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також 26.07.2011 року було підписано акт приймання -передачі земельної ділянки площею 6,88 га кадастровий номер 1422088800:01:000:0260 державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН реєстраційний №172314 від 24.06.2002 р., відповідно до якого орендодавець [PERSON] передає, орендар ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» в особі Голови правління -Батицького В.М. приймає в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 6,88 га ріллі, що розташована на території Шилівської сільської ради Добропільського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та акт визначення та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 19-22). З долучених до матеріалів справи копій листів -повідомлень вбачається, що відповідач звернувся до ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» про небажання продовжувати дії договорів оренди землі (а.с. 13,14) Відповідно до копії відомості № 11 від 10.11.2022 року нарахування та виплати орендної плати на земельні паї за 2022 рік [PERSON] нараховано орендної плати у розмірі 5526,80 грн з вирахуванням прибуткового податку у розмірі 994,83 грн та з вирахуванням військового збору у розмірі 82,90 грн до сплати підлягала сума 4449,07 грн(а.с. 29) Як вбачається з копії відомості розподілу виплат АТ ПАТ «ім. Т.Г. Шевченка» від 10.11.2022 року [PERSON] на банківську картку було перераховано грошові кошти у розмірі 44 449,07 грн (а.с. 30) 07.03.2023 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 40000,00 грн (а.с. 26). Проте, як зазначив позивач в позові, відповідачем добровільно сума в розмірі 40000,00 грн. повернута не була. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в судовому засіданні встановлено, що бухгалтером ПАТ «ім. Т.Г. Шевченко» було дійсно помилково перераховано в рахунок оплати орендної плати відповідачу за користування земельними ділянками в розмірі 40000,00 грн. Таким чином, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності з врахуванням того, що відповідач в судове засідання не з`явився, не надав заперечення проти позову та документів на спростування обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ім. Т.Г. Шевченко» безпідставно отримані кошти у сумі 40000,00 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Таким чином, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача надав до суду на підтвердження витрат на правничу допомогу в розмір 10000,00 грн, договір про надання правничої (правової) допомоги від 29.05.2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 06.06.2023 року на суму 10000,00 грн; копію ордеру (а.с. 31-34). Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved