Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. У позовній заяві [PERSON] вказано, що 25 квітня 2022 року вона дала в борг 700 євро та 700 доларів США [PERSON] без розписки по усній домовленості на строк 10 днів. Позивач зазначає, що доказом цього є переписка в viber та аудіо записи розмов на телефоні (флешці). Позивач вказує, що протягом 10 місяців відповідач не повернув кошти, у телефонних розмовах обіцяє, що поверне. Позивач стверджує, що станом на день звернення з позовом до суду відповідач борг не віддав, чим порушив зобов`язання. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу 700 євро та 700 доларів. Позивач у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд,\~\~дослідивши докази\~і давши\~їм належну\~оцінку,\~приходить до\~наступного висновку. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виходячи зі змісту ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст.\~1046\~ЦК України за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законодавець у ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Системний аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, які є доказом не лише укладення договору, але й посвідчують факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, суд не бере до розгляду та не досліджує надані позивачем, як зазначено в позовній заяві, переписку у viber та, як вказує позивач, аудіозаписи розмов на телефоні (флешці), оскільки вони у відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, ч. 2 ст. 1047 ЦК України не можуть бути підтвердженням укладення договору позики, отже, вони не стосуються предмета доказування. Позивачем не\~надано належнихдоказів в розумінні ст.\~76,\~95 ЦПК України, що між сторонами укладався договір позики, як і не надано суду розписки про отримання відповідачем у позивача в борг грошових коштів та обов`язок їх повернути позивачу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed