Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

16.04.2014 року [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом про про визнання договору недійсним та визнання права власності на квартиру до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Н.В. В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням доповнень від 17.02.2015 року, що прийняті в судовому засіданні 04.03.2015 року, [PERSON] зазначено, що квартира [ADDRESS] була придбана за його кошти, зароблені ним у США. Зазначив, що між ним та його братом [PERSON] існувала домовленість згідно якої право власності на спірну квартиру було формально оформлено на його брата [PERSON] з метою отримання останнім візи на в`їзд до США. За кошти [PERSON] . 22.06.2004 року [PERSON] придбав дану квартиру та сплатив послуги нотаріуса. Потім [PERSON] надав брату доручення на розпорядження спірною квартирою. [PERSON] зазначив, що у подальшому, коли він намагався переоформити дану квартиру на своє ім`я, між ним та [PERSON] велися переговори щодо переоформлення спірної квартири на його ім`я, однак брат відмовився, у зв`язку з чим він був змушений спочатку звернутися із заявою до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області з метою надання відповідної оцінки діям його брата та у подальшому до суду. Однак, 18.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, зареєстрований у реєстрі за № 4998. За цим правочином фактично було здійснено відчуження його квартири за значно нижчою від реальної вартості квартири ціною - 149 326, 00 грн., відповідно до оцінки проведеної ТОВ «Південні зірки», що не відповідає реальній вартості квартири. Також в оспорюваному договорі зазначено ряд обставин, які не відповідали дійсним обставинам, як-то наявність неповнолітньої особи, і тому при здійсненні відчуження квартири повинен був би бути дозвіл органу опіки та піклування, однак такого надано не було. Сама покупець [PERSON] ніколи не оглядала квартиру, ніколи не проживала у спірній квартирі, взагалі даний договір купівлі-продажу укладений фіктивно з метою вимагання у нього 28 000, 00 доларів США, які він начебто винний своєму братові. Хоча ці кошти були повернені йому [PERSON] добровільно, так як це був його борг перед ним. А тому, [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18.10.2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у реєстрі за № 4998; визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру, оскільки саме він виступив покупцем за вказаним вище договором купівлі-продажу, саме за його кошти була куплена на ім`я [PERSON] спірна квартира; зобов`язати Державну реєстраційну службу України внести зміни до реєстру прав власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] із зазначенням власника - [PERSON] . З позовом до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення, усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 18.10.2013 року між нею та [PERSON] вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., відповідно до умов пункту 9 якого, [PERSON] стверджував що згідно ст. 403, 405 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» зазначений договір не порушує права та інтереси неповнолітніх, малолітніх та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі, що є предметом даного договору. Неповнолітні та/або малолітні діти права користування вказаною вище квартирою не мають. Також відповідно до п. 10 Договору, [PERSON] зобов`язувався знятися з реєстраційного обліку, звільнити квартиру від особистих речей, предметів домашньої обстановки та вжитку та передати ключі від квартири у строк до 28.10.2013 року. [PERSON] також зазначила, що після укладення договору, їй стало відомо, що у квартирі проживає [PERSON] та [PERSON] , при цьому останній без її згоди та згоди попереднього власника, в день укладення договору купівлі-продажу квартири був зареєстрований у спірній квартирі. Вважає, що наявність таких обставин та невиконання умов договору порушує її права, як власника квартири, а тому просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] звільнити спірну квартиру від особистих речей, предметів домашньої обстановки і вжитку та передати їй ключі від дверей даної квартири. Виселити [PERSON] та [PERSON] з спірної квартири і визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . 19.03.2014 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці Чебан В.М. було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про примусове виконання обов`язку в натурі та усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. 30.05.2014 року цивільна справа передана на розгляд відповідно до автоматичного розподілу справ у провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. 30.05.2014 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. постановив ухвалу про прийняття справи до провадження. 24.11.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвали про витребування доказів та повернення заяви про забезпечення позову. 18.06.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. 30.07.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про примусове виконання обов`язку в натурі та усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. 22.10.2015 року Апеляційним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, скасовано ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 11.02.2016 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Новаком А.В. постановлено ухвалу про об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївського району міста Києва, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Н.В. про визнання договору недійсним та визнання права власності на квартиру зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївського району міста Києва про усунення перешкод в користуванні власністю. 29.03.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївського району міста Києва, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Н.В. про визнання договору недійсним та визнання права власності на квартиру відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Орган опіки та піклування Голосіївського району міста Києва про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] від особистих речей, предметів домашньої обстановки і вжитку. Зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] ключі від дверей квартири [ADDRESS] . Виселено [PERSON] та малолітнього [PERSON] з приміщення квартири [ADDRESS] . Визнано [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] , солідарно 243, 60 грн. 24.05.2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Позов [PERSON] задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.06.2004 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., зареєстрований в реєстрі за № 3547, в частині покупця недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом визнання його покупцем за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.06.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., зареєстрованим в реєстрі за № 3547. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , від 18.10.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 4998. [PERSON] відмовлено у задоволенні позову. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подачу позовної заяви по 121, 80 грн. з кожного. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги по 133, 98 грн. з кожного. 25.09.2019 року Верховним Судом винесено постанову, якою касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29.03.2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 02.01.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 05.07.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 26.09.2023 року сторони відсутні. [PERSON] , який діє також в інтересах малолітнього [PERSON] просив завершувати розгляд справи за його відсутності, задовольнити заявлені ним позовні вимоги та відмовити у задоволенні заявлених [PERSON] вимог. Представник [PERSON] подав до суду заяву про завершення розгляду справи за його та [PERSON] відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені [PERSON] позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Щодо заявлених [PERSON] позовних вимог заперечував. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що заперечують проти позовних вимог [PERSON] [PERSON] також зазначив, що заявлені до нього [PERSON] позовні вимоги визнає. Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації подали до суду висновок, відповідно до змісту якого заперечували проти позову [PERSON] , просили вирішити спори відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням якнайкращих інтересів малолітнього [PERSON] , а також розглянути справу за відсутності їх представника. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Н.В. надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства України. Врахувавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] та відмови позовних вимог [PERSON] , з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] в ході судового розгляду було подано доповнення до позовної заяви від 17.02.2015 року, що прийняті в судовому засіданні 04.03.2015 року, у яких він разом з первісними вимогами просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18.10.2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у реєстрі за № 4998; визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру, оскільки саме він виступив покупцем за вказаним вище договором купівлі-продажу, саме за його кошти була куплена на ім`я [PERSON] спірна квартира; зобов`язати Державну реєстраційну службу України внести зміни до реєстру прав власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] із зазначенням власника - [PERSON] . Так, відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Так, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 кодексу, саме на момент вчинення правочину. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2004 року між [PERSON] (продавець за договором) та [PERSON] (покупець за договором) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., зареєстрований в реєстрі за № 3547, за яким продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв від продавця (купив) квартиру [ADDRESS] , і оплатив її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором (а.с. 59, т. І). Як показали суду [PERSON] та [PERSON] , допитані судом в якості свідків, у травні - червні 2004 року саме [PERSON] знайшов квартиру [ADDRESS] , яку мав намір придбати для себе за кошти зароблені ним у США. Передавши власниці даної квартири завдаток, домовився з нею про усі суттєві умови укладення договору купівлі-продажу. На той час, його брат [PERSON] , з яким у нього були довірчі стосунки, збирався до США на заробітки, оскільки його доходи в Україні були мізерними, та йому необхідно було мати нерухомість в Україні, що було гарантом надання візи для в`їзду до США. З метою допомогти брату, [PERSON] погодився оформити право власності на спірну квартиру за рідним братом [PERSON] , який обіцяв у подальшому переоформити таке право власності на нього. І продавець, і її дочка, і нотаріус були обізнані про те, що право власності на дану квартиру оформляється на [PERSON] за певною домовленістю. Після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири [PERSON] передав [PERSON] оригінал договору, а також надав на його ім`я довіреність на розпорядження та користування даною квартирою, а [PERSON] передала [PERSON] технічний паспорт та інші документи, а також ключі від квартири. До 2013 року [PERSON] не переоформлював право власності на спірну квартиру, оскільки розпоряджався та користувався нею безперешкодно, та на той час між ним та його братом існували довірливі стосунки. Маючи намір переоформити право власності на спірну квартиру [PERSON] звернувся до брата із такою вимогою, проте у серпні 2013 року останній відмовив [PERSON] у переоформленні у визначеному законом порядку право власності на спірну квартиру, вимагаючи за це 28 000, 00 дол. США, які нібито [PERSON] йому винен. Так, не дійшовши згоди щодо переоформлення права власності на спірну квартиру, [PERSON] отримавши у нотаріуса дублікат договору купівлі-продажу квартири від 22.06.2004 року, уклав 18.10.2013 року з [PERSON] договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 4998. [PERSON] , як на підтвердження заявлених позовних вимог щодо придбання спірної квартири за його кошти вказував, що саме він здійснив оплату вартості квартири, із коштів, що належали йому особисто, які він заробив перебуваючи у США, що підтверджується копією фінансових документів США та копією закордонного паспорта із відмітками про перетин кордону протягом 2004 року та переказами відповідних грошових коштів. Після укладення договору купівлі-продажу саме [PERSON] , а не [PERSON] зареєструвався в спірній квартирі, де проживав та продовжує проживати до теперішнього часу, та несе всі витрати по утриманню квартири як її фактичний власник. Також у спірній квартирі зареєстрований і проживає його малолітній син [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] та його дружина [PERSON] , а також їхні діти у даній квартирі ніколи не проживали, лише іноді [PERSON] зупинявся, коли був проїздом у м. Києві, жодних витрат по її утриманню не ніс. Факт купівлі спірної квартири за кошти [PERSON] підтверджується показами [PERSON] та [PERSON] , допитаних у якості свідків. Так, [PERSON] та [PERSON] показали, що у телефонній розмові з ними [PERSON] визнав той факт, що спірна квартира була придбана за кошти [PERSON] , але покупцем за даним договором було зазначено [PERSON] за домовленістю з братом з метою отримання ним візи на в`їзд до США, що відображено на аудіозаписі розмови між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , наданої [PERSON] та роздруківкою цього запису, що міститься у матеріалах справи (а.с. 153-163, т. 4). В матеріалах справи містяться докази, які підтверджують фінансову спроможність [PERSON] придбати квартиру в м. Києві, а саме інформація щодо розміру отриманого ним заробітку в США відповідно до його декларації, а також перетинання ним державного кордону з Україною (а.с. 158-174, 13-15, т.5). Саме [PERSON] вселився до спірної квартири, де він і проживає разом з дружиною та малолітнім сином [PERSON] , вказана обставина підтверджується актом комісії (а.с. 110, т.5) та відповідачами не спростовується. [PERSON] до спірної квартири не вселявся і ніколи в ній не проживав, разом з сім`єю він проживає постійно в м. Чернівці. 12.11.2004 року [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] , якою надав [PERSON] усі права щодо спірної квартири, у тому числі, і право розпорядження квартирою терміном на п`ять років (а.с. 101, т. 5). Як показав суду [PERSON] , саме на підставі даної довіреності він мав переоформити право власності на спірну квартиру на себе, але довіряв брату і під час дії даної довіреності не вчинив цих дій. [PERSON] на підставі вказаної довіреності 26.11.2004 року уклав з ЖЕО-102 договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 102,103, т.5). Витрати по утриманню спірної квартири несе постійно [PERSON] , сплачені квитанції знаходяться саме у нього, копії містяться в матеріалах справи. [PERSON] здійснив ремонт в спірній квартирі, що підтверджується копіями товарних чеків та придбав меблі і техніку (а.с.111,112,113,114,115,116,117,118, т. 5). Договір на отримання послуг кабельного телебачення з ЗАТ «Воля-Кабель» 28.12.2005 року укладений [PERSON] , що підтверджується копією договору та копіями сплачених ним квитанцій за вказану послугу, квитанції адресовані на ім`я [PERSON] (а.с. 107-108, 88-93, т.5). Договір з ВАТ «Укртелеком» 26.11.2004 року також був укладений саме [PERSON] , як споживачем послуг зазначеного Товариства (а.с.104-106, т.5). Враховуючи вищевикладене, а також те, що в ході розгляду справи встановлено, що саме [PERSON] , а не [PERSON] виступив покупцем квартири за адресою вказаною у договорі від 22.06.2004 року, сплативши при цьому власні кошти в розмірі, які визнані продавцем як достатніми щодо вартості квартири, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання його власником квартири квартири [ADDRESS] , доведеними та такими що підлягають задоволенню з зазначених вище підстав. Оскільки саме [PERSON] є власником спірної квартири то, відповідно, не наступає право щодо віндикаційної вимоги і, відповідно, [PERSON] не укладав договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2013 року, в квартирі постійно проживає та зареєстрований його малолітній син [PERSON] , а тому волевиявлення фактичного власника квартири на її продаж не було. Відтак, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18.10.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 4998. Відповідно до ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відтак, враховуючи наведені вище висновки суду, позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню судом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Н.В. про визнання договору недійсним та визнання права власності на квартиру задовольнити. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення, усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії, відмовити. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved