Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача завдану їй матеріальну та моральну шкоду, спричиненої внаслідок неналежного виконання обов`язку щодо випасання худоби. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що вона мала у власності дійну, тільну корову вагою 430 кг. Мешканці села Журавлине Ковельського району Волинської області, випасають велику рогату худобу по черзі згідно з усною домовленістю, за якою кожен має у встановленому порядку черги випасати корову, наглядати за її випасом, забезпечувати повернення худоби додому та не допускати випас на небезпечних для здоров`я худоби рослинах. 05 травня 2022 року такий випас корів здійснював відповідач, який в ранковий час забрав корову позивачки на пасовище. Позивачка передала відповідачу живу та здорову корову, ознак хвороби у неї не було. Відповідач повинен був доглядати за коровами, щоб вони наїлись, напилися, нікуди не влізли, та повернути їх живими та здоровими. Однак, корова позивачки додому не повернулася. Відповідач перебував в стані алкогольного сп`яніння, де поділася корова не знав. Близько 20-ї год. корову було виявлено мертвою в лісовому масиві (за межами пасовиська). З протоколу розтину тварини вбачається, що причиною смерті тварини є інтоксикація корови внаслідок геморагічного запалення шлунково-кишкового тракту. Дане захворювання виникає при вживанні коровами певних рослин та може призвести до загибелі худоби. Отже відповідачем не виконано зобов`язання щодо нагляду за худобою та недопущення її випасу на шкідливих рослинах. Оскільки корова була знайдена лише ввечері м`ясо корови вже було не придатним для будь-якого використання, що позбавило позивача можливості відшкодувати хоча б частику збитків, зокрема, шляхом здачі корови на м`ясо. Вважає, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань щодо випасання корів, [PERSON] завдав позивачці збитки у вигляді матеріальної шкоди в сумі 48 585 грн. 10 коп. (35 000 грн. - ринкова вартість такої корови і 13 585,10 грн. - недоотримана вигода від продажу молока) та моральної шкоди в сумі 5000 грн. Розмір збитків розрахований, виходячи з ринкової ціни на худобу, яка міститься в загально доступних джерелах (газетах, Інтернеті) та з інформації, яку надало Товариство додатковою відповідальністю "Рожищенський сирзавод" про отриманий дохід від молока (довідка № 1221 від 22.09.2022). Моральні збитки позивачка оцінює в сумі 5000 грн., оскільки зникненням корови їй завдано моральних страждань Відповідач будь-яким чином не сприяв відшкодуванню шкоди за корову, яка слугувала їй одним із засобів для існування та джерелом прибутку, так як за надій молока з даної корови позивач отримувала кошти. Корова забезпечувала молоком сім`ю, де є шестеро неповнолітніх дітей (внуків позивача). Позивачка змушена, купувати молоко для внуків. Проглядаючи оголошення про продаж корів, зрозуміла що не зможе купити корову, адже вартість такої корови в середньому 35 000 грн., а таких коштів в неї немає. Домовленості між позивачкою та відповідачем з приводу відшкодування вказаних збитків не досягнуто. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 19.01.2023 року. 20.01.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 14.02.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 22.03.2023 року закрито підготовче судове засідання та цивільну справу призначено до судового розгляду. 17.08.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів. Позиція учасників провадження. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Крім того, додатково пояснила, що між жителями с. Журавлине Ковельського району Волинської області існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби. Випасання худоби, у тому числі корови позивачки 05.05.2022 року здійснював відповідач. В той день корова додому не повернулася а відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, позивачка сама пішла шукати корову та знайшла її приблизно о 20:00 год. мертвою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, пояснив, що 05.05.2022 року він здійснював випас корів, їх було приблизно 25. Вважає, що корова отруїлась, оскільки у полі була розкидана селітра або отруїлась вдома. Коли зникла корова, він зателефонував своїй дружині, щоб вона з`ясувала чия корова не повернулася додому, потім вона знайшла її мертвою у лісопосадці. Підтвердив, що фактично здійснював випас корови позивачки, але заперечує вказану позивачкою вагу корови та надій молока. Крім того, пояснив, що корову знайшли за межами пасовища, оскільки вона пішла помирати в інше місце. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання заявлені вимоги не визнав в повному обсязі просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. Зазначив, що 05.05.2022 року відповідач здійснював випас корів, орендатором були засипані земельні ділянки селітрою, крім того не було встановлено вини відповідача, не встановлено причинного зв`язку в його діях та загибелі корови позивачки. Причину смерті корови було встановлено без проведення її розтину, що є недопустимим. Крім того, доказів ваги загиблої корови суду не надано, так як і не надано доказів розміру заподіяної шкоди. Випас корів відповідачу допомагала здійснювати його дружина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , дав пояснення про те, що позивачка є його матір`ю. Свідок підтвердив, що 05.05.2022 року відповідач, згідно черги, зранку пішов випасати корів, а ввечері дружина відповідача пригнала корів та повідомила, що корови його матері немає. Зі слів сусідки [PERSON] він дізнався, що відповідач зранку перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потім жінка відповідача повідомила, що знайшла корову мертвою. Він поїхав до лісу та знайшов корову, побачив, що корова давно померла. Поруч він побачив поле, яке було оброблено мінеральними добривами та він зрозумів, що корова з`їла удобрену траву та отруїлася. В день смерті корови відповідач підтвердив, що корова загинула з його вини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , дала пояснення про те, що позивачка є її свекрухою та вона проживає разом з нею. Свідок підтвердила, що 05.05.2022 року відповідач, згідно черги, зранку пішов випасати корів, а ввечері дружина відповідача пригнала корів та повідомила, що корови свекрухи немає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , дала пояснення про те, що відповідач є її чоловіком. Свідок підтвердила, що 05.05.2022 року була черга її чоловіка випасати корів та він пішов випасати корів. Приблизно о 10-00 год. їй зателефонував чоловік та повідомив, що одна корова пішла до села та він пішов її шукати, однак її не знайшов. Вона теж пішла шукати корову та приблизно о 20-00 год. вона знайшла її мертвою у лісопосадці. Наступного дня зробили розтин корови та лікар повідомив, що корова померла ймовірно внаслідок отруєння. Корова позивачки була маленькою та не породистою. Заперечувала, що її чоловік в той день перебував у стані алкогольного сп`яніння. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , дав пояснення про те, що він є лікарем, який проводи розтин померлої корови. Свідок підтвердив, що 06.05.2022 року його запросили на розтин трупу тварини, розтин відбувався у лісовому масиві, корова була вздута. При розтині, у шлунку тварини були кормові маси, було запалення. Причина смерті геморагічне запалення, від корма такого не буває. Він бачив, що поруч були розсипані мінеральні удобрива. Вважає, що смерть тварини настала внаслідок мінеральних удобрив. Корова важила приблизно 350-400 кг. При розтині були присутні дружина відповідача та невістка позивачки, їй він повідомив, що для того щоб встановити причину інтоксикації, треба проводити експертизу та труп тварини везти до Луцької лабораторії, однак останні відмовились у її проведенні. Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Згідно положень частини першої статті 7\~ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Згідно ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, в даному випадку мав місце договір власників великої рогатої худоби, який ґрунтується на засадах звичаю утворювати об`єднання громадян для випасання худоби. Мешканці с. Журавлине Ковельського району Волинської області об`єдналися для того, щоб спільно випасати корів. Відповідно до частини першої статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 6, частини першої статті 627та статті 629\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 614\~ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені законом або договором, зокрема відшкодування збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням речі -стаття 22 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Таким чином, суд вважає, що між сторонами спору виникли зобов`язальні правовідносини щодо спільного (почергового) випасання належної їм худоби, що тягне за собою обов`язок особи, яка здійснює випасання череди корів, по збереженню худоби на час її випасання. У відповідності до ст.\~9\~Закону України\~«Про захист\~тварин від\~жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину зобов`язана забезпечити безпеку супроводжуваної домашньої тварини. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018 р. у цивільній справі № 282/1155/16 ). Також, аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2018 р. у цивільній справі № 650/1223/14-ц, у якій суд зробив висновок, що у аспекті положень ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.11\~ЦК України випасання власниками сільськогосподарських тварин (зокрема, великої рогатої худоби) череди цих тварин в порядку черговості на безвідплатній основі є звичаєм, дії осіб щодо безпосередньої реалізації якого за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Суд встановив, що сторони проживають в с. Журавлине Ковельського району Волинської області, у якому, існує звичай почергового сім`ями випасати череди корів чи винаймати пастухів для випасання череди корів, що належать мешканцям села. Відповідно до довідки старости Журавлисньского старостинського округу Приступчук О.В. № 123 від 16.06.2022 року вбачається, що згідно погосподарського обліку за 2022 рік в особистому господарстві [PERSON] рахувалася корова, 2018 року народження. (а.с. 9) Відповідно до довідки секретаря Смідинської сільської ради №295 від 14.058.2022 року вбачається, що в с. Журавлине визначені землі зайняті пасовищами в адміністративних межах (за межами населеного пункту) Смідинської сільської ради загальною площею 46,7 га (11,5 га урочище «За базою», 34,2 урочище «Ставки») як перспективні землі для створення громадського пасовища та сінокосу, необхідних жителям територіальної громади для забезпечення власних господарських потреб, зокрема сінокосіння та випасання худоби. На даний час проводиться громадське обговорення в населених пунктах громади щодо виділення земельних ділянок для громадських пасовищ. (а.с. 10) 05.05.2022 року череду, в якості найманого пастуха, випасав відповідач [PERSON] , що підтверджено сторонами у судовому засіданні. Того ж дня під час випасання череди корів, корова позивачки зникла і була знайдена мертвою 05.05.2022 року в лісопосадці. Факт зникнення корови та знайдення її мертвою сторонами не оспорюється та визнається, що в силу положень ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України є обставинами, які визнаються учасниками справи, тому не підлягають доказуванню. Як вбачається з протоколу розтину трупа тварини від 06.05.2022 року, проведеного начальником Старовижівської РДЛВМ Маркевич П.М. зав. Смідинського ветдільницею [PERSON] в присутності власника тварини [PERSON] , пастуха [PERSON] дата загибелі: тварини [INFO] , причина загибелі: інтоксикація організму наступила внаслідок геморагічного запалення шлунково-кишкового тракту, труп рекомендовано закопати. (а.с. 11) Відповідно до повідомлення начальника відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Демчука І. №468/51/3/01 від 19.05.2022 року повідомлення по факту смерті худоби 12.05.2022 року зареєстровано в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 825. Працівниками було проведено перевірку та було встановлено що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які потребують вирішення в судовому порядку. (а.с. 12) Згідно інформаційно-аналітичної довідки Аналітичного центру Асоціації виробників молока ціна корів вищої вгодованості в залежності від регіону в 2022 році в середньому становить: західний 44,7 грн/кг живої ваги. (а.с. 14) З довідки Товариства з додатковою відповідальністю «Рожищенський сирзавод» № 1221 від 22.09.2022 року вбачається, що [PERSON] в період за травень 2021 року по травень 2022 року було нараховано доходу за здане молоко на суму 20638,90 грн. (а.с. 15) Відповідно до розрахунку недоотриманої виходи від продажу молока, наданого представником позивача ймовірний доход за здане молоко у 2022 році 13585,10 грн. (а.с. 69) Згідно оголошень газет «ТЦК-ІНФОРМ» № 16 від 27.04.2023 року, «ТЦК-ІНФОРМ» № 18 від 11.05.2023 року вартість дійної корови віком 5 років, 420-450 кг 35000,00 грн. (а.с. 70-73) Відповідно до довідки про склад сім`ї проживаючих у житловому будинку осіб №74 від 16.08.2023 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 122) Згідно повідомлення Головного Управління статистики у Волинській області на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.08.2023 року на час дії воєнного стану подання звітності респондентами здійснюється із урахуванням положень Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», а саме: звітність у документальній та (або) електронній формі подається до органів державної статистики протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період її неподання, що унеможливлює формування органами державної статистки об`єктивної статистичної інформації. Згідно останніх наявних статистичних даних середня ціна однієї корови (у живій масі), купленої переробними підприємствами на забій у Волинській області у 2021 році становила 15877,9 грн., а середня вага 467 кг. (а.с. 134) За змістом положень пункту 3 ч. 2 ст.11, ст.22, ст.179, ч.1 ст.180, ч. 1 ст.190\~ЦК України власник сільськогосподарської тварини має право на відшкодування завданих йому збитків спричинених неналежним виконанням обов`язку щодо випасання такої тварини. ЦК України та інші акти цивільного законодавства не містять вимог щодо належності виконання зобов`язання щодо почергового випасання власниками своїх сільськогосподарських тварин череди таких тварин. Зважаючи на це, у разі відсутності договору між власниками тварин щодо змісту належного виконання та його обсягу за правилом ч. 1 ст.\~526\~ЦК України належність виконання підлягає правовій оцінці з урахуванням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Охорона здоров`я та життя сільськогосподарської тварини є невід`ємними складовими мети випасання тварин, без забезпечення яких її досягнення було б неможливим, а саме випасання було б позбавлено сенсу. Оскільки суб`єктами правовідносин щодо почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі є власники таких тварин-учасники черги, то в аспекті положень ч. 1 ст.\~527\~ЦК України належною стороною виконання зобов`язань є відповідач [PERSON] , так як ці зобов`язання походять з почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі. За змістом статей 528, 618 зазначеного Кодексу покладання такою стороною на іншу особу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин (у т.ч. й на відплатній основі) не суперечить умовам договору (навіть укладеного в усній формі), вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання щодо обов`язку належної сторони зобов`язання виконати його особисто. Разом з цим, у разі невиконання або неналежного виконання іншою особою обов`язків належної сторони-боржника як щодо випасання сільськогосподарських тварин, так і щодо відшкодування завданих збитків, спричинених неналежним виконанням цього обов`язку, такі обов`язки боржник повинен виконати сам, оскільки він відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця (частина друга стаття 528, частина перша стаття 618 ЦК України). Зважаючи на положення частини першої статті 8 зазначеного Кодексу, правовідносини належної сторони-боржника та іншої особи з приводу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин регулюються правовими нормами про підряд (§ 1 підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої ЦК України). Отже, відповідач [PERSON] , який згідно з чергою 05.05.2022 року випасав худобу несе обов`язок перед власником худоби-позивачкою [PERSON] за належне виконання робіт по випасу скота та його збереження, оскільки між власниками худоби існувала усна домовленість на черговість її випасання, і обов`язок збереження худоби покладався саме на відповідача [PERSON] , згідно з встановленою чергою. При вирішенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню власнику корови суд враховує лист Головного управління статистики у Волинській області зі змісту якого вбачається, що середня ціна однієї корови (у живій масі), купленої переробними підприємствами на забій у Волинській області у 2021 році становила 15877,9 грн., а середня вага 467 кг. (а.с. 134) В ході розгляду справи, достеменно не вдалося встановити вагу загиблої корови позивачки. Однак, враховуючи статистичні показники середньої ваги великої рогатої худоби у 2021 році, які становлять 467 кг., суд приймає до уваги твердження позивачки, що вага її корови становила близько 430 кг., оскільки даний показник не перевищує середньо статичного показника по області. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, тобто розмір вартості загиблої корови, враховуючи середньостатистичні показники ваги та вартості великої рогатої худоби буде складати 15877,9 грн. При цьому, суд зауважує, що з огляду на те, що в ході розгляду справи було встановлено втрату корови позивачки, відшкодування завданих збитків виходить із вимог закону та засад справедливості. Суд погоджується також з наданими представником позивача розрахунками в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, так як відповідно до п. 2 ч. 2ст.\~22\~ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).\~ Ч. 3 ст.\~22\~ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Представником позивача доведено, що одним із джерел доходів сім`ї позивачки є реалізація молока від надою корови.\~\~ Внаслідок втрати корови позивачка втратила джерело прибутку з реалізації молока, що суттєво вплинуло на її матеріальне становище. Розрахунок збитків упущеної вигоди від реалізації молока розраховано на підставі довідки №1221 від 22.09.2022 року виданої Товариством з додатковою відповідальністю «Рожищенський сирзавод» в аналогічний період з травня по жовтень 2021 року на суму 13585,10 грн. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити той факт, що згідно довідки № 4 від 14.06.2022 року, виданою Старовижівської РДЛВМ [PERSON] , вбачається, що корова 30.03.2022 року, 14.04.2022 року була досліджена на лейкоз, бруцельоз, туберкульоз, результат негативний. (а.с. 8). Дана довідка є підтвердженням того, що корова на час загибелі 05.05.2022 року під час випасання пастухом [PERSON] череди на пасовищі була здоровою, що дає підстави суду стверджувати, що корова дійсно давала ту кількість молока на день, яка покладена позивачем в розрахунок збитків упущеної вигоди. Таким чином визначену позивачем суму збитків у вигляді упущеної вигоди 13585,10 грн., суд під сумнів не ставить, так як вважає її обґрунтованою. Відносно відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду на спірні правовідносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають, як встановлено судом, з усталених правил поведінки, на підставі яких між сторонами виникли права і обов`язки по спільному випасанню худоби, а права на стягнення моральної шкоди за порушення зобов`язань при здійсненні спільної діяльності або супроводженні худоби, за відсутності жорстокого поводження з нею, норми чинного законодавства не передбачають. (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018 р. у цивільній справі № 282/1155/16 ). Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 у справі № 910/12876/19). Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Звертаючись з\~позовом до\~суду,\~позивачка просить\~стягнути з\~відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., які склали: 1000,00 грн. консультація клієнта; 1000,00 грн. вивчення законодавства, яке регулює спірні правовідносини; 2000,00 грн. - складання позовної заяви та сплачений нею судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (а.с. 20) На підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, вона надала: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 15.06.2022 року, укладеного між адвокатом Воробей О.В. та [PERSON] ; рахунок від 20.09.2022 року; акт про прийняття-передачу наданих послуг від 15.06.2022 року (а.с. 25); копію ордеру серії АС № 1051643 від 09.01.2023 року; копію квитанції про сплату 4000,00 грн. (а.с. 18-23) Загальний розмір виплати гонорару за актом адвокату становить 4000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, у порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачки, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1180,61 грн., оскільки ціна позову за позовною заявою 53585,10 гривень, а сума яка підлягає до задоволення 29463,00 грн, Сума сплаченого судового збору складає 2147,20 грн., тобто стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1180,61 грн. та витрати на правову допомогу пропорційно задоволених вимог, у розмірі 2199,34 грн. На підставі ст.ст. 7, 8, 11, 22, 179, 180, 190, 526, 527, 1166, 1192 ЦК України,

Outcome: partial