Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона, [PERSON] народилася [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , після одруження змінили прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », зареєстрована та постійно проживає у будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в місті Сквира Київської області батько [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 263. Останнім місцем проживання батька був його житловий будинок [ADDRESS] , який належав йому на праві особистої приватної власності, в якому він був прописаний, постійно проживав до смерті з дружиною [PERSON] та дочкою, [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої увійшли: - Житловий будинок [ADDRESS] з надвірними прибудовами та спорудами, який належав йому на праві особистої приватної власності згідно Договору про надання в безстрокове користування земельного участка для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числа кімнат від однієї до п`яти включно, укладеного між виконавчим комітетом Сквирської міської ради депутатів трудящихся та [PERSON] 10.03.1968 року, посвідченого нотаріусом Сквирської нотконтори 15 травня 1968 року, запис в реєстрі № 108. Зазначений договір, відповідно до п.14 Переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Інструкції про порядок реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. Заст.міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року та Погодженої заст. Голови Верховного Суду Української РСР 15.01.1966 року був правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на даний будинок за [PERSON] . Право особистої власності на будинок зареєстровано за [PERSON] 12 жовтня 1996 року в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 33, реєстр № 4265. - Земельна ділянка площею 0.1000 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 508524, виданого 16.02.2006 року. Згідно Звіту про оцінку майна - ринкова вартість всього житлового будинку станом на 07.09.2021 складає 202077 гривень, земельної ділянки з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006 79438 гривень, загальна вартість спадкового майна 281515 гривень. Після смерті [PERSON] встановлено, що заповіт ним не складався, а тому спадкоємцями за законом в рівних частинах стали: дружина - [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . Постійно проживаючи з батьком на час відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] позивач та мати [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частинах, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявляли про відмову від неї. З врахуванням зазначеного позивач, як спадкоємець першої черги після смерті батька має право на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 84.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м з надвірними прибудовами та спорудами та право на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 140\~757,50 гривень. Крім неї таке ж право мала і мати позивача: право на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та право 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 140\~757,50 гривень. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК) . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст. 1269 ЦК). Протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини брат позивача [PERSON] як спадкоємець не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] . Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК). [INFO] в місті Сквира Київської області померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 09 квітня 2021 року, актовий запис № 265. Останнім місцем проживання матері був житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона була прописана та постійно проживала до смерті. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] з надвірними прибудовами та спорудами та 1/2 частини земельної ділянка площею 0.1000 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, розташована за адресою: [ADDRESS] , які були прийняті нею як спадкове майно після смерті чоловіка - [PERSON] . Після смерті матері у строки встановлені для прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За зазначених обставин 26.05.2021 року нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа: 67709186 (номер у нотаріуса 194/2021). З письмової відмови державного нотаріуса № 1044/02-14 від 09.11.2021 року, яка була надана позивачу при зверненні до нотаріуса для одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] слідує, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дочка [PERSON] та син - [PERSON] . Статтею 1267 ЦК встановлено, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними, проте у зв`язку з незгодою одного із спадкоємців щодо часток в спадщині - видати свідоцтво про право на спадщину на даний час неможливо, що і спонукало позивача звернутися до суду для вирішення спору. Позивач вважає, що вона як спадкоємець першої черги після смерті матері має право на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 84.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м з надвірними прибудовами та спорудами та право на 1/4 частину земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 70 378.75 гривень. Відповідач, як спадкоємець першої черги після смерті матері має право на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] та право на 1/4 частину земельної ділянки з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 70 378.75 гривень. З урахуванням зазначеного частка в спадковому майні після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] складається з 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 84.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м з надвірними прибудовами та спорудами та 3/4 частини земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 211 136,25 гривень, а частка відповідача складається - з 1/4 частини вказаного житлового будинку та 1/4 частини вказаної земельної ділянки загальною вартістю 70\~378, 75 грн. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При поділі в натурі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто скласти окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ПК України. Згідно з частиною першою статті 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Отже, поділ жилого будинку в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Із зазначеного видно, що вартість спадкового майна у спадкоємців різна і частка відповідача незначна. При виділенні із спадкового нерухомого майна приміщення - повинно відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами, не може бути виділена в натурі частка в зв`язку з технічною неможливістю виділити приміщення з власним входом, а також коли спільне володіння і користування майном є неможливим. З Висновку № 31-01/22 будівельно-технічного дослідження від 31.01.2022 року - поділ будинковолодіння по [ADDRESS] з виділенням співвласникам по 1/4 та 3/4 частці неможливо. Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди вирішення спору здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням (п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). У Постанові від 22 січня 2020 року у справі №243/6275/16-ц Верховний Суд зазначив, що спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (ч.4 ст. 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила, передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. До схожих висновків дійшов Верховний Суд у справі № 243/6275/16-ц у Постанові від 22 січня 2020 року. Таким чином поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень статей 364-367 ЦК, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки (вартість частки відповідача - 70 378.75 гривень) на депозитний рахунок суду. Як видно з норм чинного законодавства, з метою захисту та гарантування прав та інтересів співвласника, щодо якого виноситься рішення про припинення права власності, частина друга вказаної статті встановлює обов`язок попереднього внесення співвласниками-позивачами вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Зазначені положення не уточнюють, коли саме має бути внесена грошова сума, проте в будь-якому випадку це має відбутися до прийняття рішення судом, а тому у підготовчому засідання після з`ясування бажання відповідача укласти мирову угоду або відмови від грошової компенсації вартість його частки в розмірі 70 378.75 гривень буде внесено позивачем на депозитний рахунок Сквирського районного суду до розгляду справи по суті. Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року - у нового власника при переході права власності на будівлю завжди виникають права на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля і на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування цієї будівлі. На даний час добровільно домовитися про поділ спадкового майна з відповідачем не вдалось. Позивач вирішила розпорядитися цим майном, однак без оформлення права власності цього зробити не можливо і тому, за наявності відмови нотаріуса та спору між спадкоємцями, позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно у встановленому законодавством порядку, що і спонукає звернутися в суд. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного позивач [PERSON] просить суд: Провести поділ спадкового майна, а саме: - Житлового будинку [ADDRESS] з надвірними прибудовами та спорудами і земельної ділянка площею 0.1000 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які залишилися після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . - Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 84.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м з надвірними прибудовами та спорудами. - Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 322\~4010100:01:021:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . - Припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/4 частку земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість належної йому 1/4 частки в спадковому майні після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в сумі 70\~378,75 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином через свого представника адвоката Мусійка Віктора Васильовича У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Мусійко Віктор Васильович позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином через свого представника адвоката Бугайова Миколу Івановича. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Бугайов Микола Іванович повідомив наступне. Так при поділі спадкового майна, яке залишилось після смерті батьків сторін, позивач вважає, що її частина в цьому майні повинна бути більшою, а не однаковою і це питання вона захотіла вирішити за допомогою суду без пояснення причин та будь якого досудового врегулювання спору адже згідно законодавства спадкоємці самі шляхом договору можуть визначити розмір часток у спадковому майні. На день подання позову, будь яких спорів про право, або інших непорозумінь із позивачем у відповідача не було, не було пропозицій від позивача стосовно поділу спадщини. Спір виник під час судового процесу, а саме в частині відібрання шляхом сплати позивачем мізерної компенсації [PERSON] за спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, яке він враховуючи військовий стан в Україні втрачати не хоче. Позивач звернулась до нотаріуса про отримання Свідоцтва про спадщину тільки після смерті матері [PERSON] , згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 64 88 59 66 від 26.05.2021 року шляхом подання заяви до нотаріуса, але на майно яке залишилося після смерті матері. Позивач у позові стверджує, що вона є власником частини спадкового майна, а саме будинку по [ADDRESS] та частини земельної ділянки зареєстрованого на ім`я [PERSON] , але правовстановлюючого документу до суду так і не надала. Судовий збір за цю частину не сплачувала, але просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно яке все належало її батькові [PERSON] тобто частина вищезгаданого житлового будинку. Таким чином, встановити перелік та вартість спадкового майна на яке претендує позивач на сьогоднішній день встановити не можливо. Адже після смерті батьків залишилося не тільки нерухоме майно, а і рухоме, відповідачу також відомо, що батьки мали заощадження, які позивач не вказала в перелік спадкової маси та оцінці спадкового майна, також до переліку оцінки спадщини позивач забула включити речі повсякденного вжитку які батьки залишили після себе. При дослідженні доказів, судом було встановлено, що звіт про оцінку майна наданий позивачкою, проведений ТОВ «Лідер плюс», який був виготовлений 07.09.2021 року і термін дії Звіту становить шість місяців від дати оцінки, тобто до 07.03.2022 року, а позов був поданий 14 липня 2022 року. Таким чином, Висновок про вартість об`єкту оцінки № LP 21 09 07 1659 не може бути належним та допустимим доказом, згідно якого можна визначити вартість нерухомого майна, а тому судовий збір та кошти покладені на депозитний рахунок суду позивачемне може бути вірним та об`єктивним. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може грунтуватися на припущеннях і факти недоведені в судовому засіданні позивачем трактуються судом на користь відповідача. Враховуючи, що вищезгаданий будинок та земельна ділянка були спільною сумісною власністю подружжя яке перебувало у шлюбі, то відповідно чинного законодавства частини в цьому майні є рівними якщо воно зареєстроване на одного із подружжя. Згідно чинного законодавства позивач якщо б і довела факт проживання зі спадкодавцем на час смерті, мала право успадкувати та отримати правовстановлюючі документи тільки на 2/8 частини із 4/8 даного майна. Таким чином стверджувати, що позивач прийняла 4/8 частини (або 1/2 як у позові) спадщини після смерті батька помилково, оскільки спадщину після смерті батька вона могла прийняти тільки разом із матір`ю, адже в позові [PERSON] це визнає і тому доказуванню цей факт не потребує. Також позивачем не додано до позову прорахунків площі та вартості частин які залишились як спадщина після батька, ні частин та вартості спадщини залишеної після смерті матері. Таким чином, якщо теоретично розділити спадщину яка залишилась після смерті [PERSON] даже без частки 2/8 (або 21,125 кв. м.) то [PERSON] та [PERSON] успадкували по 3/8 (або 31,6875 кв. м.), що значно перевищує частку яка вважається незначною. Таким чином, якщо взяти до уваги Висновок № 31 01/22 будівельно технічного дослідження відповідно якого для облаштування однокімнатної квартири достатньо 29.0 кв. м. Даний Звіт не може бути належним та допустимим доказам, адже в ньому невірно вказані частки які потребують дослідження та розглядаються в судовому засіданні, а тому при розгляді цієї справи суд не може об`єктивно встановити можливість розподілу даного будинку на дві ізольовані квартири. Тому можливості які дозволяли позивачу сплату компенсації як за незначну частку у спадковому майні відсутні. Представник відповідача звертає увагу, що позивач у позові заявляє, що вона прийняла спадщину 1/2 частину даного будинку після смерті батька, але доказів прийняття спадщини після смерті батька позивачем надано не було, а місце реєстрації в будинку батьків є сумнівним доказом. З позову вбачається, що позивач не заперечує, що на час смерті матері та на даний час в спадковому будинку не проживає, хоча її місце реєстрації не змінилось, і саме після смерті матері позивач подала заяву до нотаріуса, а у відмові прямо вказано, що нотаріус розглядав прийняття спадщини тільки після смерті матері. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу, хоча б у вигляді заявленого клопотання про витребування (копії спадкової справи), або залучення нотаріуса до судового процесу, як доказ того, що вона зверталась до нотаріуса про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Сам факт проживання в суді не встановлювався і позивачем не доводився, а тому представник сподівається, що суд прийме до уваги висновки зроблені у Постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справах № 471/601/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Враховуючи те, що буд-яких документів, в тому числі і відмови нотаріуса стосовно прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] до матеріалів справи не додано, то сам факт прийняття і визнання права власності на майно, залишене після смерті батька суд розглянути не може, тому що порушений законодавчо встановлений спосіб прийняття спадщини, таким чином вона повинна залишитися без розгляду. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до позиції Верховного Суду, поділ житлового будинку в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Таким чином, визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті матері [PERSON] обоє зі спадкоємців звернулись до нотаріуса з заявами у встановлений законодавцем строк про прийняття спадщини, таким чином визнавши, що мати є єдиним спадкоємцем яка прийняла спадщину автоматично шляхом спільного проживання після свого чоловіка [PERSON] , а спадщину їхні діти згадані спадкоємці прийняли враховуючи спадкову трансмісію, відповідно в рівних частинах, що зазначено у відповіді нотаріуса. Адже термін між смертями спадкодавців становить менше шести місяців, що унеможливлює отримання свідоцтва про прийняття спадщини [PERSON] . На підставі вищевикладеного представник відповідача просив суд: Позовні вимоги в частині проведення поділу після смерті [PERSON] в частині визнання житлового будинку і земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] в цілому за [PERSON] та в частині припинення права власності [PERSON] , також в частині стягнення та компенсацію [PERSON] за належне йому майно залишити без задоволення. В зв`язку з відмовою нотаріуса про вчинення нотаріальних дій по даній спадковій справі, підтримати його пропозицію та визнати частки спадкоємців рівними і визнати за кожним по частині спадкового майна залишені після смерті [PERSON] . Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін у справі [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 263 (а.с. 12). Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - житловий будинок [ADDRESS] з надвірними прибудовами та спорудами, який належав йому на праві особистої приватної власності згідно Договору про надання в безстрокове користування земельного участка для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числа кімнат від однієї до п`яти включно, укладеного між виконавчим комітетом Сквирської міської ради депутатів трудящихся та [PERSON] 10.03.1968 року, посвідченого нотаріусом Сквирської нотконтори 15 травня 1968 року , запис в реєстрі № 108. Зазначений договір, відповідно до п.14 Переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Інструкції про порядок реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. Заст.міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року та Погодженої заст.Голови Верховного Суду Української РСР 15.01.1966 року був правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на даний будинок за [PERSON] . Право особистої власності на будинок зареєстровано за [PERSON] 12 жовтня 1996 року в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 33, реєстр № 4265 (а.с. 16-20). - земельна ділянка площею 0.1000 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 508524, виданого 16.02.2006 року (а. с. 26). За життя [PERSON] заповіту не склав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини брат позивача [PERSON] як спадкоємець першої черги не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , але і не заявляв про відмову від неї. Також, суд звертає увагу, що строк встановлений статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, а саме: 6 місяців відповідачем порушено не було, оскільки через 5 місяців і 6 днів (07.04.2021 року) померла і мати сторін по справі. У позовній заяві позивач вказує, що постійно проживаючи з батьком на час відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] позивач та її мати [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частинах, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявляли про відмову від неї. З таким твердженням позивача суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорту позивача [PERSON] Серія СМ № 334\~784, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.11.1991 року (будинок батька) (а. с. 10). В Постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року справа № 937/10434/19-ц провадження № 61-3620св21 зазначено, що «у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації». Оскільки, позивачем не надано будь-яких інших доказів постійного проживання в будинку [ADDRESS] , окрім копії Паспорту та запису в Будинковій книжці (а. с. 25), суд вважає, що реєстрація місця проживання позивачки із спадкодавцем не свідчить про постійне проживання разом та своєчасність прийняття спадщини, що також відповідає висновкам Верховного Суду. У судовому засіданні встановлено, що згідно Звіту про оцінку майна, а саме Висновок про вартість об`єкта оцінки № LP-210907-1659 (а. с. 29 - 35) ТОВ «Лідер Плюс» оцінювач [PERSON] об`єкт оцінки майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 55,9 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] вартість складає 202\~077,69 грн. Дата оцінки 07.09.2021 року, термін дії звіту 6 місяців від дати оцінки. З матеріалів справи вбачається, а саме зі штампу вхідної кореспонденції Сквирського районного суду Київської області позивач звернулась до суду з позовом 14.07.2022 року, а термін дії вищевказаного Звіту про оцінку майна закінчився 07.03.2022 року, а тому Звіт на увагу суду не заслуговує, оскільки на час звернення до суду з позовом і поданні цього звіту як доказу по справі, термін дії його скінчився. Будь яких інших доказів оцінки майна позивачем до суду не надано. [INFO] померла мати сторін по справі, [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09 квітня 2021 року, актовий запис № 265 (а. с. 13). Останнім місцем проживання матері був житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона була прописана та постійно проживала до смерті, що також не заперечують сторони та їх представники. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] з надвірними прибудовами та спорудами та 1/2 частини земельної ділянка площею 0.1000 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером: 3224010100:01:021:0006, розташована за адресою: [ADDRESS] , які були прийняті нею як спадкове майно після смерті чоловіка - [PERSON] . З листа Державного нотаріуса Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області Інни Старовіт-Сидорянської від 09.11.2021 № 1044/02-14 (а. с. 28), вбачається, що «Відповідно до документів, що знаходяться у спадковій справі встановлено факт смерті спадкодавця за свідоцтвом про смерть, місце відкриття спадщини перевірено згідно довідки № 974, виданої Центром надання адміністративних послуг Сквирської міської ради від 26 травня 2021 року. Заповіт за життя спадкодавця не складався. Спадкоємцями за законом є дочка померлої [PERSON] , та син померлої [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини. Статтею 1276 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними. У зв`язку з незгодою одного із спадкоємців з часткою у спадщині та в зв`язку з вищенаведеним видати свідоцтво на право на спадщину на даний час не є можливим». Згідно із пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). За обставин викладених вище, суд вважає, що сторони по справі є спадкоємцями першої черги після смерті батьків та частки у спадщині кожного з них є рівними, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку підлягають задоволенню частково, а саме у визнанні права власності на вищевказане майно в 1/2 частині. В інший частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial