Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яка мотивована тим, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , де проживає також її син [PERSON] , який зловживає спиртними напоями. На ґрунті зловживання спиртними напоями, з червня 2015 року, син почав проявляти до заявника агресію, погрожувати фізичною розправою, психологічно тиснути; виражатися нецензурною лайкою, чим вчиняє домашнє насильство. Незважаючи на вік та поганий стан здоров`я, [PERSON] погрожує заявнику, що не залишить в спокої, ображає нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, чим наносить психологічну травму, викликає постійне нервове напруження, страх, відчуття небезпеки у власній квартирі. Починаючи з червня 2015 року кривдник вчиняв відносно заявника систематичне домашнє насильство, серед яких: 04.06.2022 року син намагався вибити вхідні двері, вікно вибив, погрожував фізичною розправою, розбив посуд та нецензурно лаявся. Син знаходячись на вулиці, будучі в стані алкогольного сп`яніння, кричав на адресу матері погрози фізичного характеру, виражався нецензурною лайкою, кричав, щоб пустила до себе. Відносно сина були виписано терміновий заборонний припис 04.06.2022 року, та вже 05.06.2022 року він, знаходячись на вулиці, почав голосно кричати, погрожувати фізичною розправою, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до вхідних дверей квартири, почав вибивати двері, при цьому продовжував погрожувати, кричати, щоб відкрила двері. Також, у відношенні сина заявника, по приїзду співробітників поліції було складено терміновий заборонний припис. 27.07.2023 року син знову вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру: завдав фізичного болю, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Також, 29.07.2023 року співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] , [INFO] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також, 06.09.2023 року співробітниками поліції було виписано терміновий заборонний припис у відношенні [PERSON] , [INFO] з підстав систематичного вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру: завдання фізичного болю, висловлювання нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, терміном на 10 діб з забороною контактувати з заявником до 15.09.2023 року. Також, 06.09.2023 року співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] , [INFO] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2023 року у справі №202/14508/23 [PERSON] , [INFO] , притягнуто до адміністративної відповідальності заст. 173-2 КУпАП України. Оскільки така протиправна поведінка проявляється не в перше, є систематичною, заявниця просила суд видати обмежувальний припис. 29.09.2023 заява прийнята судом до провадження. Судове засідання призначене на 03.10.2023 року. Заявниця в судовому засіданні підтримала свою заяву у повному обсязі та просила суд винести обмежувальний припис. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи шляхом направлення смс-повістки, так як відповідно до ч.2 ст.350-5 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов до наступного. Заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Вони разом мешкають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із наданих суду письмових доказів, [PERSON] систематично вчиняє відносно своєї матері психологічне домашнє насильство, яке полягає у словесних образах, погрозах, переслідуванні, залякуванні, погрозами фізичної розправи, які викликають у постраждалої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдають шкоди психічному здоров`ю, про що свідчать надані суду термінові заборонні приписи від 04.06.2022, 27.07.2023, 06.09.2023 року, постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2023. Численні протоколи про адміністративне правопорушення, термінові заборонні приписи не сприяють протидії домашнього насильства відносно заявника. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінивши у сукупності надані суду докази та дані, що характеризують [PERSON] суд приходить до висновку, що він систематично здійснює психологічне насильство над [PERSON] , у зв`язку вона потребує вжиття заходів спрямованих на забезпечення безпеки. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд виходить із того, що інциденти домашнього насильства є часто повторювані в часі. Наслідками даної поведінки для [PERSON] є психологічні страждання, нездатність відчувати позитивні емоції від життя, депресія, страх, погіршення якості життя. Таким чином, наближення [PERSON] до місця проживання [PERSON] становить її безпосередню небезпеку як жертві домашнього насильства, а тому забезпечення фізичної дистанції між жертвою та її кривдником є найефективнішим способом гарантувати безпеку потерпілої, як і заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб При цьому суд прийняв до уваги, що [PERSON] права власності на квартиру заявниці він не має, там не зареєстрований, тому на переконання суду, тимчасове обмеження права користування кривдника житловим приміщенням з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо останнього шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved