Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

15.02.2023 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, шо на даний час з його заробітної плати вираховується 80% у рахунок сплати аліментів. У зв`язку з цим, просить: - змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року по справі № 553/4377/13-ц, та стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) з 30% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2013 року, до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; - змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2022 року по справі № 554/10061/22, та стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; - змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року по справі № 554/10063/22, та стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на її утримання під час вагітності з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною трирічного віку, до 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. 28.02.2023, 14.04.2023, 19.05.2023 та 23.06.2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли зави про розгляд справи у її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.06.2023 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про народження третьої дитини - [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Від відповідача [PERSON] 28.02.2023, 14.04.2023, 19.05.2023 та 23.06.2023 року надійшли заяви про розгляд справи без її участі, позов визнає. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 26.11.2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1609. Від цього шлюбу позивач і відповідач [PERSON] мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06.05.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно виконавчого листа за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року по справі № 553/4377/13-ц, стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 30% з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2013 року. У даному рішенні зазначено, що [PERSON] позов визнав. Надалі позивач і відповідач [PERSON] 19.12.2015 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 2037. Від цього шлюбу позивач і відповідач [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2022 року по справі № 554/10061/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. У даному рішенні зазначено, що [PERSON] позов визнав. На момент подачі даного позову (15.02.2023) відповідач [PERSON] була вагітною від позивача ще однією дитиною. Згідно виконавчого листа за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року по справі № 554/10063/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною трирічного віку. У даному рішенні зазначено, що [PERSON] позов визнав. [INFO] у позивача та відповідача [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року по справі № 553/4377/13-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) з 30% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2013 року, до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, та про зміну розміру аліментів, що стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2022 року по справі № 554/10061/22, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів чи інші обставини. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів на дітей до 1/8, позивач у позові посилався на те, що починає виникає заборгованість по аліментах (а.с. 5), натомість доказів даної обставини суду не надав. Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, що потребує зменшення розміру аліментів до 1/8 на кожну дитину, навпаки позивач у судовому засіданні зазначив, що перебуває на службі в Збройних Силах України, його дохід у місяць становив за останній рік від 52000,00 грн. до 120000,00 грн., тобто він отримує постійний дохід. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач на своєму утриманні згідно рішень судів має 2 неповнолітніх дітей: неповнолітню доньку - [PERSON] ( [INFO] ), неповнолітнього сина - [PERSON] ( [INFO] ); дружину, на яку стягуються аліменти за рішенням суду; а також має утримувати і новонароджену ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його сімейним становищем на момент ухвалення рішень Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року по справі № 553/4377/13-ц, Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2022 року по справі № 554/10061/22, Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року по справі № 554/10063/22 про стягнення з нього у загальній сукупності 80% доходу на сплату аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів на дітей з 1/4 частини всіх видів доходів на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з 30% частини всіх видів доходів на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] ( [INFO] ) та неповнолітнього сина - [PERSON] ( [INFO] ) щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей у рівних частках на кожну дитину. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. При цьому суд звертає увагу, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»), а не з моменту подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів, як просить позивач. Окрім того, суд звертає увагу, що визнання позову відповідачем [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі з 1/4 до 1/8 частину всіх видів доходу позивача, не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.09.2018 по справі № 588/11/17. Отже, суд дійшов висновку, що позов в цій частину підлягає частковому задоволенню. Щодо зміни розміру аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач [PERSON] позов визнала в цій частині, тому суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року по справі № 554/10063/22, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), з дня звернення до суду 15.09.2022 року та до досягнення дитиною трирічного віку, до 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною трирічного віку. Також суд звертає увагу, що посилання позивача на те, що вирішуючи питання про стягнення з заявника аліментів, суди у попередніх 3 рішеннях не урахували положень статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, розмір яких не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, є помилковим. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року по справі № 308/2749/16-ц. Визначений у даному рішенні судом загальний розмір усіх відрахувань із заробітної плати позивача не перевищує 70 відсотків, визначених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а замість 80% (що стягувались), буде становити 43%. На підставі викладеного,

Outcome: partial