Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8942 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 23.02.2021 року, щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором за період з 12.06.2019 по 23.02.2021 року в загальній сумі 19575,00 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що23.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 8942 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 19575,00 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №0956014864 від 17.09.2018 року укладеним із ТОВ «ІНФІНАНС», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.06.2019 року по 23.02.2021 рік. Вказує, що виконавчий напис є протиправний, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Оскільки позивач не підписував в будь який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «ІНФІНАНС» та сторона позивача констатує той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач ніколи не визнана наявність кредитних правовідносин за кредитним договором на підставі якого вчинено виконавчий напис, а тим більше наявність боргу. На підставі цього вказує, що виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, вказує, що відповідач пред`явив виконавчий напис до виконання, на підставі якого Бобринцький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрив виконавче провадження, яким стягнуто з позивача 5865,39 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 5865,39 грн вважається безпідставно набутою та не підглядає поверненню, оскільки правова підстава згідно якої набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5865,39 грн.У зв`язку з вказаними обставинами змушена звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07липня 2023 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11липня2023 року задоволено заяву позивача та зупинено стягнення за виконавчим провадженням. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2023 рокуприйнято до свого провадження цивільну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Калінін С.К.в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника до суду надійшлазаява про розгляд справи без участі сторони позивача, при цьому позовні вимоги підтримали в повному обсязіта просили їх задовольнити та стягнути з відповідача понесений позивачем судовий збір при подачі позову до суду в повному обсязіта витрати на правовому допомогу (а.с.150-151). Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від представника до суду надійшла заява, в якій зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню та не заперечує проти їх задоволення (а.с.152-153). Також просить стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збору за подання позовної заяви в порядку ч.1\~ст.142 ЦПК України(а.с.153). Крім того, надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, обґрунтовуючи її тим, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Вказують, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковими цінами на адвокатські послуги. Вважає, що середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 2850,00 грн. На цій підставі вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 5500 грн. є неправильним і несправедливим, тому просить її зменшити та стягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати в розмірі 2850 грн. Розгляд справи просить розглядати за відсутності представника. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на стороні відповідача - Бобринецький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не надійшло заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 23.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, на підставі\~ст.87 Закону України«Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8942, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним Договором №0956014864 від 17.06.2019 року, укладеним між останньою та ТОВ «ІНФІНАНС»., де правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». При цьому, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» стягнуто заборгованість за кредитним договором за період часу з 12.06.2019 року по 23.02.2021 року включно у сумі 19575,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією14525 грн. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом в сумі 50,00 гривень. Також, у даному виконавчому написі зазначено про те, що він набирає чинності з 23.02.2021 року і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.22). Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього державним виконавцем Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лисак Оленою Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадженняВП №65631979 від 01.06.2021 року з виконання виконавчого напису №8942 виданого 23.02.2021 року (а.с.26). Згідно договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0956014864 від 17.09.2018 року [PERSON] уклала договір з ТОВ «ІНФІНАНС» в електронному вигляді з накладенням електронного підпису (а.с.28-32). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.18ЦКУкраїни нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно до ст. ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017 року. Відповідно до\~ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрійі статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року справа № 910/10374/17, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується, що зміст частини першоїстатті 88 Закону України «Про нотаріат»передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року..». «..Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса...». «.Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання...». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що укладений договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис № 8942 від 23.02.2021 року був нотаріально посвідчений. В матеріалах справи також відсутні докази направлення боржнику [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору та стороною відповідача такі докази надані не були. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) - неповідомлення боржника про вимогу повернути заборгованість є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З заяви представника відповідача про визнання позову вбачається, що позовні вимоги визнаються частково, а саме в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів та витрат на правову допомогу, представник просить відмовити в задоволені даних вимог за їх необґрунтованістю. Таким чином, суд не може застосувати ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки дане визнання відповідачем позову часткове, лише в частині позовних вимог. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, в даному випадку не дотримано, тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за реєстровим № 8942, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в загальній сумі 19575 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Крім того, з позивача на виконання виконавчого напису на підставі якого відкрито виконавче провадження стягнуто 5865,39 грн. В позовній заяві представник позивача посилається на безпідставність отриманих відповідачами грошових коштів. Загальні положення про зобов`язання в зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави передбачені ст. 1212 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» пред`явило виконавчий напис №8942 від 23.02.2021 року для виконання до Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі якого ВДВС виніс постанову про відкриття провадження №65631979 від 01.06.2021 року. Згідно відповіді Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №573 від 13.06.2023 року на виконання виконавчого напису №8942 від 23.02.2021 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження №65631979 від 01.06.2021 року, з [PERSON] стягнуто 5865,39 грн (а.с.21). \~Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду №910/1531/18 від 06.03.2019 року. Згідно ч.1 ст.177 ЦК України об`єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис, який визнано таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 5865,39 грн вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару\~або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів\~на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи\~№ 910/13071/19.\~ Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3\~ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано\~Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема,\~ст. 903 ЦК України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно\~ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що при подачі позову до суду [PERSON] визначила розмір витрат на правничу допомогу у справі в сумі 5500 грн. Представником позивача адвокатом Калініним С.К.на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи: - копію договору б/н/23 про надання професійної правничої допомоги від 25 травня 2023 року, укладеного між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна Сергія Костянтиновича, і [PERSON] , відповідно до пункту 3.1 гонорар, умови та порядок розрахунків, за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п.1.1. 1.2 Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначається Сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника (а.с.33-36); - Додаток №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 25.05.2023 року, відповідно по п.2 Додатку за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п.1.1 Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5500 грн у строк до набрання судового рішення законної сили, про яке визначено предметом Договору (а.с.37); - рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затвердженого рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Парнери» №3/2018 від 17.07.2018 року (а.с.40); - акт виконаних робіт (надання послуг) від 06.07.2023 року, Додаток №2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 25.05.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К., і [PERSON] , про те, що бюро надало, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (професійно правничу допомогу) на суму 5500 грн. Правова допомога здійснювалася шляхом надання правової інформації, консультації і роз`яснень (1 год.) 500 грн.; складання, оформлення (друк) адвокатського запиту до ВДВС від 06.06.2023 року (1 год) 500 грн; вивчення та аналіз сканкопійматеріалів виконавчого провадження (1 год 30 хв.) 500 грн; складання, оформлення, подання до Бобринецького районного суду Кіровоградської області позовної заяви (6 год) 3000 грн; складання, оформлення, подання до Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяви про забезпечення позову (2 год) 1000 грн. (а.с.42). - квитанціювід 01 червня 2023 року про сплату [PERSON] коштів в сумі 5500 грн. на підставі договору №б/н/23 від 25.05.2023 року (а.с.41). Відповідно до\~статті 19\~Закону №5076-VI\~видами адвокатської\~діяльності зокрема\~є:\~ надання\~правової інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~держави; складення\~заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved