Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 30.07.2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським РАЦС в Хмельницькій області, актовий запис №29. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з вин відповідачки подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти на ґрунті ревності, побутового непорозуміння, особистої недовіри, шлюбні відносини фактично припинилися. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб розірвати. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб розірвати, під час наданого судом строку на примирення вони з відповідачкою, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, про причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 30 липня 2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 20 лютого 2023 за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення шість місяців. Станом на день розгляду справи сторони не примирилися. Враховуючи, що позивач не бажає підтримувати із відповідачем шлюбні відносини, справа в провадженні суду перебуває біля семи місяців і протягом цього часу сторони не примирилися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved