Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №\~52397, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інстафінанс (далі ТОВ\~Інстафінанс) заборгованості за кредитним договором №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року за період з 09 травня по 22 листопада 2021 року в загальному розмірі 45155 грн. 81 коп. та витрат за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису в розмірі 650 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №\~52397, про стягнення з неї на користь ТОВ\~Інстафінанс суми заборгованості за кредитним договором №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року за період із 09 травня по 22 листопада 2021 року в розмірі 45155 грн. 81 коп. та витрат за вчинення нотаріусом цього виконавчого напису в розмірі 650 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням вимог законодавства, зокрема, зазначена у виконавчому написі нотаріуса сума заборгованості є необґрунтованою та безпідставною, її розмір нею (позивачем) не визнається, цей розмір заборгованості є спірним, нотаріус не перевірив безспірність суми заборгованості, жодної письмової вимоги (повідомлення) від кредитора вона не отримувала, тому була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність суми заборгованості та можливості оспорити пред`явлені до неї вимоги, надати свої заперечення щодо заявленої відповідачем ТОВ\~Інстафінанс суми заборгованості за кредитним договором. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач ТОВ\~Інстафінанс повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося судом належним чином за його місцезнаходженням, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду не подавало. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. у судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд вони не повідомили, пояснення на позов до суду не подавали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №\~52397, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ\~Інстафінанс суми заборгованості в загальному розмірі 45805 грн. 81 коп. Зі змісту цього виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом пропонується звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року, укладеним нею із ТОВ\~Інстафінанс, заборгованості за період з 09 травня по 22 листопада 2021 року в розмірі 45155 грн. 81 коп. та плати за вчинення нотаріусом цього виконавчого напису в розмірі 650 грн. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, вважає, що вказаний вище виконавчий напис нотаріуса від 29 грудня 2021 року за №\~52397 про стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором є незаконним та таким, що виконанню не підлягає, оскільки напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України Про нотаріат від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII (далі Закон №\~3425-XII), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5 (далі Порядок №\~296/5), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 (далі Перелік №\~1172). За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №\~3425-XII нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 цього ж Закону виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону №\~3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5, містить такі ж самі правила та умови вчинення нотаріусами виконавчих написів (п. п. 1, 3 Глави 16 розділу II цього Порядку). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. При вчиненні виконавчого напису про стягнення суми заборгованості нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №\~1172. При цьому, даний Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Закону України Про нотаріат і Порядку №\~296/5. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначеною постановою до вказаного Переліку внесені зміни, після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, Перелік доповнено новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, згідно із яким для одержання виконавчого напису додаються: а)\~оригінал кредитного договору; б)\~засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Внесеними до вказаного Переліку №\~1172 змінами, нотаріусам надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій формі, тобто які нотаріально посвідчені не були. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14 залишено без змін та вона набрала законної сили. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови №\~7 від 20 травня 2013 року Про судове рішення в адміністративній справі роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оспорюваний виконавчий напис приватним нотаріусом вчинений 29 грудня 2021 року, тобто уже тоді коли діяла редакція Переліку №\~1172, яка передбачала вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі лише оригіналу нотаріально посвідченого договору. Згідно із вимогами підпункту 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у цивільній справі №\~137/1666/16-ц виклала правовий висновок і роз`яснила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, бути також безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність суми заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ч. 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком №\~1172 є підтвердженням безспірності суми заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, ще не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, та може оспорювати у судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчого напису нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідач ТОВ\~Інстафінанс своїм правом на спростування заявлених позивачем [PERSON] вимог не скористалося, відзив на позов і докази на спростування заявлених позовних вимог, зокрема, копії документів, на підставі, яких нотаріусом вчинений виконавчий напис, у тому числі, нотаріально посвідчений кредитний договір №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року, що став підставою для вчинення 29 грудня 2021 року нотаріусом виконавчого напису за реєстровим №\~52397 та розрахунок суми заборгованості [PERSON] не надало, що позбавляє суд можливості встановити відповідність поданих приватному нотаріусу Бригіді В.О. документів для вчинення ним виконавчого напису, відповідність суми заборгованості тій, що зазначена у виконавчому написі, враховуючи, що позивач [PERSON] категорично заперечує розмір суми заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Відповідачем ТОВ\~Інстафінанс належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача [PERSON] за кредитним договором №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року, суду не надано, не подано і доказів надсилання позивачу [PERSON] досудових вимог про виконання зобов`язань за вказаним договором, що позбавило позивача можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження заборгованості, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що зазначена нотаріусом у виконавчому написі заборгованість позивача [PERSON] перед відповідачем ТОВ\~Інстафінанс є безспірною. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виконавчий напис, вчинений 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. за реєстровим №\~52397 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~ID4439898 від 19 серпня 2020 року за період з 09 травня по 22 листопада 2021 року в розмірі 451556 грн. 81 коп. та плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису в розмірі 650 грн., не відповідає вимогам закону, тому цей виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved