Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

В липні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої було заведено спадкову справу № 421. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2501 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1512 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0025, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що за час свого життя [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право на завершення приватизації та державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,2501 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] та право на завершення приватизації та державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1512 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0025, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства , що розташована в [ADDRESS] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 04.07.2023 було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 05.09.2023 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Витребувано у другій бориспільській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.32). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник Бориспільської міської ради Київської області, будучи належним чином повідомленим, не з`явився у судове засідання. Подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позовну заяву просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . 27.10.1978 [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13). Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 421, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2501 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 813637 не зареєстрований); земельна ділянка площею 0,1512 га. з кадастровим номером 3220884801:01:001:0025, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 813638 не зареєстрований). За життя мати позивача не встигла отримати виготовлені на її ім`я вищезазначені державні акти та зареєструвати їх. 04.12.2009 Бориспільською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,925 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20). 16.05.2023 позивачем було отримано постанову Другої Бориспільської державної нотаріальної контори про відмову в вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавці на земельні ділянки. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Аналогічна правова позиція виражена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18). Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до п. 3.5. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Outcome: partial