Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь за минулий час (за останній рік) та стягувати в подальшому до досягнення [PERSON] повноліття у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо утримання дитини. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В. Суддя ухвалою від 20 липня 2023 року позовну заяву залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали позивач подала заяву, в якій, серед іншого, просить стягнути із відповідача аліменти за попередній період з 01 грудня 2022 року по 25 липня 2023 року в розмірі 30\~638,68 грн. Суддя ухвалою від 04 серпня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили. Відповідач проти позову частково визнав - у розмірі частки заробітку (доходу). Вказує на відсутність підтвердження аліментів у більшому розмірі, які повинні стягуватися з дня подання заяви, а не за попередній період. Указане викладене у відзиві на позов. Надано підтвердження надіслання даних документів іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. \~ \~ \~ \~Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Учасниками справи не заперечено, що дитина проживає разом з матір`ю. \~ \~ \~ \~З урахуванням заявлених вимог між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Конституцією України, Сімейний кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства». \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Виходячи із положень ст.ст.141, 181, 182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвитки. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. \~ \~ \~ \~Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12,\~81 ЦПК України, у підтвердження визначених\~ст.182 СК України\~обставин: стану здоров`я дитини та відповідача, їх матеріального стану, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, перебування у його власності майна чи здійснення відповідачем певних витрат. \~ \~ \~ \~Водночас ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні та виходячи із засад сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), з останнього слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, що визнається відповідачем. \~ \~ \~ \~Як унормовано ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. \~ \~ \~ \~Позивач не надала суду доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не змогла їх отримати у зв`язку із його ухиленням від сплати аліментів. Тому вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час є безпідставними та задоволенню не підлягають. Саме така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17. За умовами ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позов про стягнення аліментів пред`явлено 27 червня 2023 року, відтак, враховуючи\~статтю 191 СК України, аліменти суд присуджує саме з цього дня. Наведене свідчить, що заявлені вимоги позивача про стягнення аліментів є частково підставними та\~позов підлягає\~до часткового\~задоволення,\~у даному\~випадку суд\~погоджується із\~слушними доводами\~відповідача.\~У матеріалах\~справи відсутні\~відомості,\~які б\~доводили протилежне\~та спростовували\~даний висновок\~суду,\~який узгоджується\~із такими\~засадами сімейного\~та цивільного\~законодавства/судочинства\~як верховенство\~права,\~справедливість,\~добросовісність та розумність (ст.7 СК України, ст.3 ЦК України,\~ст.2 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Суд роз`яснює, що за приписами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У порядку ч.1 ст.430\~ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - ст.182 СК України. Суд не бере до уваги вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже імперативним законодавчим положенням визначено більший мінімальний гарантований розмір аліментів, який визнається відповідачем. Таке рішення суду не може розцінюватися як порушення принципу диспозитивності. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору\~відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1073,60 грн судового збору.

Outcome: dismissed