Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким усиновити повнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17.12.2010 позбавлено батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] . Вказала, що з 2011 року є опікуном останнього, у повній мірі займалась його вихованням, у них склались дружні, сімейні та гармонійні взаємовідносини, зазначила, що власних дітей не має, забезпечена житлом, має постійний дохід, інших осіб, які б виявили намір усиновити [PERSON] , немає. Крім того, вказала, що [PERSON] надає згоду на його усиновлення. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, подала письмову заяву, в якій просила про розгляд справи без її участі та про задоволення її заяви. Представник заявниці [PERSON] - адвокат Гордон І.М. подав письмову заяву, у якій просив про розгляд справи без його та заявниці участі, а також виключити заінтересовану особу - [PERSON] з числа учасників справи у зв`язку із смертю. Представник заінтересованої особи Личаківської районної адміністрація Львівської міської в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, оглянувши заяви заявниці, представника заявниці, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про усиновлення. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Так, як визначено статтею 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. За положеннями ч. 12 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень ст. 211 СК України, у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. З аналізу положень ч. 1, 3-5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням, та виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" повнолітня особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією особою, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17.12.2010 року [PERSON] , [INFO] , що проживає на [ADDRESS] , позбавлено батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Розпорядженням Личаківської районної адміністрації № 245 від 04.05.2011 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , призначено опікуном [PERSON] , місцем опіки визначено - [ADDRESS] (а.с. 11). Із заяви, копії повідомлення Городоцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 188/02.1-04-06 від 21.03.2017, копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , убачається, що [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12, 13). [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій дав письмову згоду на усиновлення його громадянкою [PERSON] (а.с. 14) Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , убачається, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , за станом здоров`я може бути усиновлювачем, отримує регулярний дохід, має на праві спільної часткової власності частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 20, 21, 22, 23-24). Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави стверджувати, що заявниця [PERSON] має бажання усиновити [PERSON] , між ними дійсно існують близькі сімейні відносини як між матір`ю та сином, рішення про усиновлення є свідомим вибором як усиновлювача [PERSON] , так і усиновлюваного [PERSON] , різниця у віці між ними складає більше 18 років, перешкод, визначених статтею 212 Сімейного кодексу України, для усиновлення [PERSON] судом не встановлено, вказані особи не мають на меті іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку між собою, суд дійшов висновку, що заява про усиновлення підлягає задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне визнати [PERSON] усиновлювачем повнолітнього [PERSON] . Згідно із ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За правилами ч. 4 ст. 314 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). На підставі викладеного,

Outcome: approved