Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2023 року позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» за первісним позовом залишено без задоволення, а в частині позовних вимог Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення провадження закрито. Також, вказаним рішенням задоволено в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом. 11.07.2023 року на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі, якою вона просить стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. Представник заявниці в судовому засіданні підтримав вимоги за заявою та просив суд задовольнити її в повному обсязі. Представник Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заперечив проти задоволення заяви. Перевіривши доводи заявника,суд дійшов до висновку про задоволення заяви з огляду на такі обставини. Статтею133 ЦПК України визначено, що до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 2 статті137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини 3 статті141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З оглянутих матеріалів видно, що на підтвердження розміру понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу останньою було надано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 06.02.2023 року, укладений між нею та Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС», договір про надання послуг від 06.02.2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС» та адвокатом Борисенковим В.С.,акти прийняття-передачі послуг від 28.02.2023 року та від 23.05.2023 року; рахунки №24/02 від 28.02.2023 року та №11/05 від 23.05.2023 року, а також квитанції №ПН80075 від 24.03.2023 року та №ПН60654 від 29.05.2023 року. Факт виконаних робіт підтверджується актами прийняття-передачі послуг від 28.02.2023 року та від 23.05.2023 року, відповідно до яких загальна вартість надання правничої допомоги за договором про правничу допомогу від 06.02.2023 року складає 5000 грн. та платіжним документами про їх сплату на суму 5000 грн. В своїй заяві [PERSON] стягнути додаткові витрати на професійну правничу допомогу, яка є співмірною та підтверджена її сплатою, що складає суму 5000 грн. Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, а також ту обставину, що сума судових витрат, є пропорційною до позовних вимог суд вважає, що заява про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270ЦПКУкраїни, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved