Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі по тексту - ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 2) та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 3, а разом відповідачі) у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 39 328,55 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 9 604,19 грн та 3% річних у розмірі 2 706,60 грн, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та плату за отриману інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 35,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , у тому числі і до квартири [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі, здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року. 25 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 липня 2018 року Приватним нотаріусом КМНО Олефіренко К. М. зареєстровано договір дарування 1/2 частини вищевказаної квартири на користь [PERSON] , а також 30 червня 2021 року Приватним нотаріусом КМНО Олефіренко К. М. зареєстровано договір дарування 1/2 частини вищевказаної квартири на користь [PERSON] . Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відсутність у нових власників квартири з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. Відповідачі своєчасно з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії та з вересня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 травня 2023 року в розмірі 51 639,34 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення та постачання теплової енергії становить 28 485,38 грн а заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 10 843,17 грн. Згідно статті 625 ЦК України нараховано інфляційну складову боргу - 9 604,19 грн, 3% річних -2 706,60 грн, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У липні 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Також, того ж дня, останнім подано зустрічну позовну заяву про сплату боргових зобов`язань. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року вищевказані процесуальні документи повернуті [PERSON] , оскільки вони не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У вересні 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає про відсутність солідарного обов`язку між відповідачами за спожиті комунальні послуги. Так, він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 30 червня 2021 року № 407. Починаючи з 30 червня2021 року він повністю сплачує вартість всіх комунальних послуг, нарахованих за вищевказаною адресою. Відповідач визнає суму основного боргу перед позивачем за спожиті послуги у розмірі 2 955,77 грн. Також [PERSON] вважає безпідставним нарахування інфляційного збільшення і 3% річних на суму основного боргу за період з 19 липня 2018 року по 30 червня 2021 року. У вересні 2023 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що діюче законодавство надає кредитору право, у разі солідарного обов`язку боржників (що має місце у даній справі), заявляти вимогу про виконання обов`язку як до усіх боржників разом, так і до когось з них конкретно за вибором кредитора, відповідно позивач звернувся з позовом до суду до кола тих осіб, відомості про яких наявні у позивача. Зазначає, що [PERSON] разом із своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , у період виникнення заборгованості фактично проживали та користувалися квартирою [ADDRESS] , а відповідно саме вони були та є фактичними споживачами ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з централізованого опалення та постачання гарячої води до даного приміщення, а [PERSON] належним співвідповідачем по справі за весь період заборгованості, а не з моменту реєстрації його права власності на дану квартиру та реєстрації місця його проживання за цією адресою, як зазначає [PERSON] у відзиві на позовну заяву. В судове засідання, яке відбулось 05 жовтня 2023 року, сторони, будучи повідомленими про розгляд справи належним чином, не з`явились. Представником позивача та відповідачем 2 подані клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі 1 та 3 будь яких заяв/клопотань з процесуальних питань до суду не надали, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, представником позивача та відповідачем 2 подані клопотання про розгляд справи у їх відсутність, а також врахувавши відсутність доказів наявності поважних причин неявки у судове засідання відповідачів 1 та 3, а також враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про день та час судового засідання. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою: [ADDRESS] є ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Суд установив, що [PERSON] набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 25 жовтня 2003 року. 19 липня 2018 року на підставі договорів дарування [PERSON] подарував по 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , а також її неповнолітній доньці [PERSON] 30 червня 2021 року, [PERSON] , після досягнення нею повноліття, подарувала належну їй 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Відповідно до статей 319, 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач надає послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком позивача, станом на 01 травня 2023 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 51 639,34 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення та постачання теплової енергії становить 28 485,38 грн а заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 10 843,17 грн. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішнього будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 014 року № 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 542 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» 13 жовтня 2021 року. Установлено, що 25 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами новими власниками [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи власниками нерухомого майна, впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останні не звільняються від оплати послуг за спожиті комунальні послуги в межах періоду власності. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору та надання таких послуг. За змістом пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, власником квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 25 жовтня 2003 року по 19 липня 2018 року був [PERSON] ; з 19 липня 2018 року [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON] по 1/2 частині кожна; з 30 червня 2021 року власником належної [PERSON] 1/2 частини вищевказаної квартири став [PERSON] ; відповідачі свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі розмірі 51 639,34 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення та постачання теплової енергії становить 28 485,38 грн а заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 10 843,17 грн, що підтверджується долученими позивачами розрахунками заборгованості за період з вересня 2017 року по 01 травня 2023 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до статті 81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що позивач довів наявність зобов`язань відповідачів по оплаті наданих ним комунальних послуг, відповідачі послуги отримали і не оплатили їх у повному розмірі, мають заборгованість. Ураховуючи, що відповідач [PERSON] був власником квартири за вищевказаною адресою в період виникнення заборгованості, а тому несе прямий обов`язок її утримання (в межах періоду власності). Таким чином, у відповідності до вимог статті 322 ЦК України та враховуючи викладене, відповідач [PERSON] , як власник квартири (до [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] , повинен оплатити заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах періоду власності у розмірі 6 337,76 грн. З відповідачки [PERSON] підлягає стягненню заборгованість відповідно до її частки у квартирі (з 19 липня 2018 року) від заявленої позивачем суми за спожиті послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/теплової енергії, в розмірі 15 879,78 грн. Відповідач [PERSON] як власник 1/2 частини вищезазначеної квартири (з 30 червня 2021 року) має сплатити основну суму боргу за спожиті послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/теплової енергії в розмірі 2 159,65 грн. Позивач крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги просив також стягнути з позивача інфляційні втрати та 3 % річних. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Враховуючи викладене вище, виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого кожен з відповідачів нести відповідальність в межах своїх часток у майні, за порушення грошового зобов`язання, інфляційна складова боргу [PERSON] становить - 956,19 грн та 3% річних - 273,85 грн, інфляційна складова боргу [PERSON] становить - 2 563,47 грн та 3% річних - 837,84 грн, та інфляційна складова боргу [PERSON] становить - 765,95 грн та 3% річних - 124,08 грн, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у зазначеному розмірі. Вимога про стягнення з відповідача 35,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідача та підлягають стягненню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial