Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У червні 2023 року АТ КБ "СЕНС БАНК" звернулося до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] в його користь заборгованість за кредитним договором 630917560 в розмірі 56720, 70 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2018 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630917560. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 56720 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 4/25/2023 на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачкою без реагування. На думку позивача відповідачка свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором. АТ «СЕНС БАНК» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 13.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В відзиві відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зокрема зазначила, що надана позивачем Оферта та Акцепт не містить жодних відомостей щодо платності кредиту, наданої суми кредитного ліміту та інших обов`язкових умов кредитного договору. Надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, не є доказами, які підтверджують отримання кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві та право на нарахування відсотків за кредитом. 25.07.2023, 25.08.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідачки. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, проте доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. 27.04.2018 [PERSON] уклала з ПАТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630917560, відповідно до умов якої, відповідачка отримала кредитну картку з відновлювальною лінією, ліміт кредитної лінії 32 350 грн, за умови сплати обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору. Проте, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. З наявної в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснила 26.02.2022 в сумі 1800, 00 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 630917560 від 27.04.2018, станом на 22.01.2023 наявна заборгованість, що становить в загальному розмірі 56720, 70 грн. 25.04.2023 [PERSON] була направлена досудова вимога АТ «СЕНС БАНК» щодо виконання договірних зобов`язань. Проте вимога не виконана. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «СЕНС БАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «СЕНС БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. З розрахунку заборгованості встановлено, що в [PERSON] наявна заборгованість, що в загальному розмірі становить 56720,70 грн. Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформації щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідачки до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань перед банком за умовами укладеного між сторонами договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved