Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Приватне багатопрофільне підприємство «Спектр» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій у кінцевій її редакції просить визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Г.А., індексний номер 49930542 від 29 листопада 2019 року, яким скасовано право власності ПБП «Спектр» на нежитлову будівлю літ. «Г-4» загальною площею 547,4 кв. м, за адресою: [ADDRESS] ; визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51359333 від 27 лютого 2020 року, та дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г.І. щодо реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «Г-4» загальною площею 474,7 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . В обґрунтування вимог, позивач зазначив, що 20 вересня 2006 року між ПБП «Спектр» в якості продавця та [PERSON] в якості купця був укладений договір № 3502-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих приватним багатопрофільним підприємством «Спектр». Згідно п. 1.1 вказаного договору купівлі-продажу ПБП «Спектр» продав, а [PERSON] купила нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-5, 2-го поверху № 6,8-11 в нежитловому приміщенні будинку літ. «Г-2», загальною площею 137,5 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . 23 червня 2016 року Московським районним судом м. Харкова по справі № 643/6193/16-ц було постановлено рішення, яким правочин між ПБП «Спектр» та [PERSON] щодо купівлі-продажу нежитлових приміщень за договором від 20.09.2006 року, визнано недійсним. Також вказаним рішенням зобов`язано скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 05.07.2016 року. 12 жовтня 2018 року згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141194158 вбачається, що право власності [PERSON] на нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] - скасовано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова № 643/6193/16-ц від 23.06.2016 року. 19 листопада 2018 року згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145875913 вбачається, що за приватним багатопрофільним підприємством «Спектр» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] . 27 листопада 2018 року згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 147077176 вбачається, що на раніше оформлену нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] , яка належить на праві власності ПБП «Спектр», проведено зміни та збільшення загальної площі з 474,7 кв.м. до 547,4 кв.м. У червні 2019 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем Бабенком Д.А. відкрито виконавче провадження і 10.06.2019 року винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме тих нежитлових приміщень площею 281,1 кв.м. та 193,6 кв.м., тобто на 474,7 кв.м. У зв`язку з тим, що [PERSON] не була на цей час власником майна, директор ПБП «Спектр» двічі звертався до приватного виконавця з письмовими заявами про належність цих приміщень ПБП «Спектр», а не [PERSON] , та долучав документи на підтвердження цих обставин. У жовтні 2019 року з листа Державного підприємства «СЕТАМ» від 22.10.2019 № 9258/17-14-19 позивач дізнався, що 18.10.2019 року відбулися електронні торги, на яких було реалізовано нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 281,1 кв.м. та 193,6 кв.м., тобто на 474,7 кв.м. Покупцем цього об`єкту став [PERSON] . При цьому на момент проведення цих торгів власником цих приміщень у реєстрі вказано саме «Спектр», тобто було здійснено продаж майна юридичної особи ПБП «Спектр» під прикриттям наявності боргу у фізичної особи [PERSON] , при цьому фактично продано приміщення більшою площею, ніж мали бути реалізовані за умови реалізації іпотечного майна. 21 листопада 2019 року ПБП «Спектр» своєю заявою наклало заборону власника на вчинення реєстраційних дій, що підтверджується Заявою № 37055214 від 21.11.2019 року. Строк дії заяви був встановлений до 04 грудня 2019 року включно. 06 грудня 2019 року позивачу стало відомо, що 29 листопада 2019 року державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Гаспарян Гамлет Аветікович (ще під час дії вищевказаної заборони власника на вчинення реєстраційних дій) скасував право власності ПБП «Спектр» на нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] площею 547,4 кв.м., а вказану будівлю зареєстрував у власність на [PERSON] в площі 547,4 кв.м., які їй ніколи не належали. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/2973/20 (провадження № 1-кс/643/1175/20) встановлено, - «як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформація про зміни об`єкта нерухомого майна), 29.11.2019 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Г.А. проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] за [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2016 року та постанови Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 у справі 643/6193/16-ц; рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2007. Згідно відомостей Реєстру підставою для внесення вказаного запису «значено рішення про скасування права власності за ПБП «СПЕКТР», прийняте цим же державним реєстратором 29.11.2019 за результатами розгляду заяви представника AT «Укрсоцбанк». У подальшому, 27.12.2019 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Г.А. проведено реєстрацію виправлення права власності, а також реєстрацію виправлення означеного розділу. Згідно опису виправлень, який міститься в Реєстрі, до підстави виникнення права власності додано довідку № 363, видану 27.12.2019 ТОВ «НТБ КИЇВ» скан-копію якої до Реєстру не долучено), а загальну площу нежитлової будівлі, зазначену у відповідному розділі, змінено з 547,4 кв.м. спочатку на 747,7 кв.м., а після цього на 474,7 кв.м. Згідно відомостей Реєстру реєстрацію згаданих виправлень означеним державним реєстратором проведено за заявою [PERSON] від 27.12.2019 про виправлення технічної помилки. До того ж, 22.01.2019 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова за заявою позивача [PERSON] накладено арешт на майно, яке належить ПБП «Спектр», а саме на нежитлову будівлю, загальною площею 547,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Вказаний арешт досі є в реєстрі та був проігнорований державним реєстратором Гаспаряном Г.А. Позивачу відомо, що після того як було незаконно перереєстровано з ПБП «Спектр» на [PERSON] , остання також подавала заяви від власника до реєстраційної служби з забороною на вчинення реєстраційних дій. Однак, 17 лютого 2020 року ігноруючи як судовий арешт, так і заяви пре заборону реєстраційних дій від імені [PERSON] , своїм рішенням індексний номер 51359333 віл 27.02.2020 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна, з перевищенням наданих їй повноважень незаконно зареєструвала (та внесла відповідні відомості де реєстру речових прав) право власності на належне ПБП «Спектр», а саме, на нежитлові приміщення в будинку [ADDRESS] загальною площею 474,7 кв.м. на іншу особу - [PERSON] . Підставою такої реєстрації стало свідоцтва № 474 від 17.02.2020 року, видане [PERSON] . Незважаючи на всі ці заборони та арешти 30.03.2020 року невідомі особи, що представилися представниками [PERSON] , незаконно проникли до приміщень за вказаною адресою та захопили їх. Таким чином, незаконні дії відповідачів призвели до порушення права власності на нерухоме майно та фактичний рейдерський захват приміщення, яке належить ПБП «Спектр». Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 07.07.2020 року, не погодившись з уточненими позовними вимогами, представник відповідача [PERSON] адвокат Ткаченко Ю.О. подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позовної заяви ПБП «Спектр» у повному обсязі, оскільки, спірне майно, на яке позивач намагається скасувати реєстраційні дії, фактично з 2006 року йому не належить. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2020 року цивільну справу за позовною заявою Приватного багатопрофільного підприємства «Спектр» до державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлета Аветіковича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання неправомірними та скасування рішень державних реєстраторів, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, з обов`язковим призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року закрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Приватного багатопрофільного підприємства «Спектр» до державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлета Аветіковича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання неправомірними та скасування рішень державних реєстраторів. Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.08.2022 року, апеляційну скаргу Волочнюка Михайла Олександровича який діє в інтересах приватного багатопрофільного підприємства «Спектр» залишено без задоволення. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.03.2023 року, касаційну скаргу представника приватного багатопрофільного підприємства «Спектр» - Волочнюка Михайла Олександровича задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09.08.2022 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 року, головуючим по справі визначено суддю Олійника О.О. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.08.2023 року, ухвалою Московського районного суду м. Харкова закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Хоменко М.С. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав відповідні пояснення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ткаченко Ю.О. у судовому засідання категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі - державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Г.А. та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, пояснення на позовну заяву не подала. У відповідності до ч. 1, 3, 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі містяться достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони та інші учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб за наявними матеріалами справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача адвоката Хоменка М.С. та заперечення представника відповідача [PERSON] адвоката Ткаченко Ю.О., безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у взаємозв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України). За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог. У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. За статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Так, як було встановлено судом та вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, 20.09.2006 року між приватним багатопрофільним підприємством «Спектр» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А., реєстровий № 7445. 23 червня 2016 року Московським районним судом м. Харкова по справі № 643/6193/16-ц було постановлено рішення, яким правочин між ПБП «Спектр» та [PERSON] щодо купівлі-продажу нежитлових приміщень за договором від 20.09.2006 року, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-5, 2-го поверху № 6,8-11 в нежитловому приміщенні будинку літ. «Г-2», загальною площею 137,5 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] - визнано недійсним. Також, вказаним рішенням зобов`язано скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно [PERSON] за № 11356059 від 26.09.2006 року. Вказане рішення набрало законної сили 05.07.2016 року. 12 жовтня 2018 року згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141194158 вбачається, що право власності [PERSON] на нежитлову будівлю літ. «Г-4» по [ADDRESS] - скасовано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова № 643/6193/16-ц від 23.06.2016 року. Постановою Харківського апеляційного суду по справі № 643/6193/16-ц від 20 липня 2019 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року було скасовано, а в позовних вимогах ПБП «Спектр» було відмовлено. У вищезазначеній Постанові Харківського апеляційного суду встановлено наступні обставини: «20 вересня 2006 року між ПБП «Спектр» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А., реєстровий № 7445. Згідно з п. 1 вказаного договору ПБП «Спектр» (продавець) передав у власність [PERSON] (покупця) нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-5, 2-го поверху № 6, 8-11 в нежитловому будинку літ. «Г-2» загальною площею 137,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а покупець прийняв у власність ці нежитлові приміщення і сплатив за них обумовлену договором грошову суму. Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі за № 7445. Згідно пунктів 7, 8 договору купівлі- продажу право власності на нежитлові приміщення виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору. З позовної заяви вбачається та не оскаржується учасниками справи, що відповідачем здійснено державну реєстрацію права на нерухоме майно за № 11356059 від 26 вересня 2006 року. Також, зі змісту постанови Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 року, убачається, що 15 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-023, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у межах максимального ліміту заборгованості всього у сумі 359000 доларів США. Того ж дня, 15 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, № 805/13/18-5/8-129, згідно якого зазначені кредитні кошти були надані під іпотеку нежитлових приміщень 3-го поверху №1-5, 4-го поверху №1-6 загальною площею 193,6 кв.м. в літ «Г-4» та нежитлові приміщення підвалу № 1, 2 1-го поверху № 1, 2, 3, 4 2-го поверху № 1, 2, 3 в літ Г-4, загальною площею 281,1 кв.м.(до реконструкції нежитлова будівля літ. «Г-2»), розташованих за адресою: [ADDRESS] . 15 лютого 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону на відчуження нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-5, 4-го поверху 1-6 загальною площею 193, 6 кв.м в літ «Г-4» на нежитлові приміщення підвалу № 1, 2 1-го поверху № 1,2, 3, 4, 2-го поверху № 1, 2, 3 в літ. «Г-4» загальною площею 281, 1 кв.м (до реконструкції нежитлова будівля літ. «Г-2»), розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , до припинення дії договору іпотеки. Тривалий час [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 4 128 125,64 грн., яка розрахована відповідно до умов договору та з урахуванням норм цивільного законодавства України. Право власності на реконструйовані нежитлові приміщення (до реконструкції нежитлова будівля літ. «Г-2» визнано за [PERSON] на підставі рішення господарського суду Харківської області від 02 жовтня 2007 року. З договору іпотеки вбачається, що право власності на спірні реконструйовані нежитлові приміщення літ. «Г-4» зареєстровані в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16690836 від 16 листопада 2007 року, реєстраційний № 1136059, номер запису: 875 в книзі: 1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк до [PERSON] , третя особа [PERSON] , задоволено. На задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-023 від 15.02.2008 року звернуто стягнення за іпотечним договором №805/13/18-5/8-129 від 15.02.2008 р., посвідченого 15.02.2008 року приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. за реєстровим номером 467, на предмет іпотеки: нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-5, 4-го поверху №1-6 загальною площею 193,6 кв.м. в літ «Г-4» та нежитлові приміщення підвалу № 1, 2, 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 2-го поверху № 1, 2, 3 в літ Г-4, загальною площею 281,1 кв.м, (до реконструкції нежитлова будівля літ. «Г-2»), розташовані за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2007. Надано право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за Договором відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/8-023 від 15.02.2008 в розмірі 4 128 125,64 грн. Визначено у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої статтею 41 Закону України «Про іпотеку». Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 2945500, 80 грн., тобто вартості предмета іпотеки, встановленої за згодою сторін в іпотечному договорі №805/13/18-5/8-129 від 15 лютого 2008 року. Проведено еклектронні торги. Відповідно до протоколу електронних торгів (а.с. 24) власником майна став [PERSON] . Отже, згідно матеріалів справи убачається, що після придбання [PERSON] нежитлових приміщень згідно договору купівлі-продажу від 20 вересня 2006 року останні були реконструйовані, на підставі рішення господарського суду Харківської області від 02 жовтня 2007 року (справа № 38/354-07) на реконструйовані нежитлові приміщення було визнано право власності та в подальшому нерухоме майно передано в іпотеку банку. З вказаного слідує, що на момент проведення електронних торгів ПБП «Спектр» не було власником спірних нежитлових приміщень, так як право власності на них було поновлено за [PERSON] . Отже, на момент проведення електронних торгів ПБП «Спектр» не були власниками спірного майна, а тому проведення реєстрації права власності за [PERSON] не порушує права та законні інтереси позивача. Щодо посилання представника позивача про наявну заборону, а саме арешт, який накладений на майно ПБП Спектр ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 року, то суд не бере до уваги даний доказ, оскільки у даній ухвалі не зазначено на яке саме майно накладений арешт. Арешт був накладений в межах суми боргу у 504 000 грн. Так, відповідно до протоколу № 438334 про проведення електронних торгів, які відбулись 18.10.2019 року, переможцем став відповідач [PERSON] . На сьогоднішній день вищезазначені торги не були визнані недійсним. Ані позивач, ані [PERSON] не оскаржували ці торги. Також, суд звертає увагу позивача на позицію Великої Палати Верховного суду у справі № 910/15792/20, яка викладена у постанові від 05.07.2023 року про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), що є самостійною підставою для відмови у позові. У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 715/2316/18 (провадження № 61-3755св20) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Звертаючись до суду з позовом про скасування рішень державних реєстраторів, позивач вказував на існування порушень під-час здійснення як реєстрації права власності на нежитлові будівлі так і на дії під-час скасування державної реєстрації права власності. Зазначив, що такими діями порушено його інтереси. Отже, предметом оскарження у цій справі є рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 Закону державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Крім того, у відповідності до ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі: виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Відповідно до ст. 72 Закону України «Про нотаріат» придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві. Придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися. Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Тобто, в чинному законодавстві України, яке передбачає процедуру видачі свідоцтва немає виключень для видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Тобто, статтями 23, 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок дій державного реєстратора у разі подання документів не в повному обсязі або невідповідності документів вимогам Закону. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed