Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що з 01.08.2023 по 01.09.2023 вона разом з [PERSON] , проживали спільно за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали особисті стосунки. Між нею та [PERSON] було укладено шлюб 01.08.2023 року, який зареєстрований Комунарським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса), актовий запис 390. До укладення шлюбу вони були знайомі та спілкувалися з [PERSON] протягом трьох років. Під час спілкування [PERSON] інколи здавався їй дивним в своїй поведінці, але жодних проявів агресії по відношенню до неї не проявляв. Однак, після укладення шлюбу, [PERSON] став демонструвати вкрай дивну поведінку, зокрема, ходити голим по місту Запоріжжя, викрикуючи незрозумілі лозунги, він став носити додому гнилі продукти харчування та змушував її їсти такі продукти, став образливо виражатися в її адресу, штовхав її, коли у нього був агресивний настрій. Окрім того, Піскун знімає все їх спільне життя на камеру, виставляючи такі особисті відео на простори інтернету, що принижують честь та гідність. Також, [PERSON] почав приходити до заявниці на роботу та з`ясовувати особисті стосунки, що впливає на її відносини з керівництвом. Такі ситуації можуть привести до звільнення, а робота [PERSON] є єдиним джерелом її доходів, та у випадку звільнення вона втрачає можливість до існування. Своєю неадекватною поведінкою [PERSON] доводив [PERSON] до психологічного впливу на неї, вона почала його боятися, що вплинуло на її морально-психологічний та фізичний стан. [PERSON] вимушена була звернутися до правоохоронних органів за захистом своїх прав. Так 05.09.2023 вона звернулася із відповідною заявою на [PERSON] до Жовтневого РВ м.Запоріжжя, в результаті чого представниками правоохоронних органів був виданий терміновий заборонний припис строком на 10 діб (до 15.09.2023 p.). Під час дії заборонного припису від 05.09.23 р. [PERSON] слідкував за [PERSON] , чекав її в місцях, де вона проживає та працює, намагався з`ясовувати стосунки. Після цього 15.09.2023 [PERSON] прийшов знов за місцем моєї роботи та влаштував скандал, кричав, знімав все на відео, ображаючи [PERSON] . Окремо повідомляю, що наразі [PERSON] поводить себе агресивно по відношенню до [PERSON] . Тобто така його поведінка стала систематичною та постійною, бо він переслідує її. Така його поведінка негативно впливає на її здоров`я та нервовий стан. На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд, Видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1.заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання [PERSON] та реєстрації за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 2.заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до [PERSON] , до місця її проживання та реєстрації за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , та до місця роботи, що розташоване на Александрівському ринку (торгівельний ряд „Фаворіт,,). 3.заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] 4.заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. 5.заборонити [PERSON] вести з [PERSON] смс-листування, телефонні переговори з нею та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні [PERSON] цю заяву підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених у неї. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви, вважає її безпідставною, що він не кривдить [PERSON] , так як любить її. Заслухавши заявницю та зацікавлену особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи та інші докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин необхідно застосувати правила СК України. Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] з 01.08.2023 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 25.09.2023 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб. Оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] психологічне насильство у вигляді психологічного тиску. Вищевказане призводить до виснаження емоційного ресурсу [PERSON] , негативно впливає на її нервову систему та стан здоров`я. Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (стаття 4 цього Закону). З правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вбачається, що при вирішенні питання щодо застосування певного заходу тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. З огляду на вищевказане, суд, враховуючи інтереси [PERSON] , необхідність захистити її від систематичного психологічного насилля з боку [PERSON] та пропорційність втручання у права і свободи заінтересованої особи, в зв`язку з протиправною його поведінкою, приходить до висновку про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Вимоги заявниці щодо видачі обмежувального припису у вигляді заборони заінтересованій особі особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , не підлягають задоволенню, оскільки вона не належним чином мотивовані. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial