Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Більше року відповідачі не проживають у вказаному будинку у зв`язку із виїздом за кордон, тому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловом будинком з надвірними будівлями та спорудами, в [ADDRESS] . Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідачі, будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового засідання до суду повторно не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за їх відсутності, до суду не подали. Відзиву на позовну заяву не подавали. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, в [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 січня 2014 року індексний номер витягу: 16194110, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 267786661226, номер запису про право власності: 4264684 від 23 грудня 2013 року. У даному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які за місцем реєстрації не проживають більше року про що свідчить акт обстеження житлового приміщення Зборівської міської ради Тернопільської області №36 від 21 серпня 2023 року на факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, так як право власності позивача порушено, так як вона є пенсіонеркою, особою з інвалідністю ІІ групи та змушена оплачувати комунальні послуги, що є для неї надмірним матеріальним тягарем, тому слід визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, в [ADDRESS] .

Outcome: approved