Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Скржешевський М.С. звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 05 березня 1994 року між позивачем та відповідачкою Ратнівським райвідділом ЗАГС Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя. На даний момент подружжя не підримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. У теперішній час між позивачем та відповідачкою втрачене почуття любові і поваги один до одного. Беручи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідачки. Із врахуванням вищезазначеного позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку. Просить шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвати. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог, відповідачка про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 05 березня 1994 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським райвідділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 14. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів, наявності різних поглядів на життя, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 429 грн 44 коп., а інших 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 429 грн 44 коп., належить стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved