Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що у 2013 році відповідач востаннє бачив доньку, з часу народження не бере участі в її житті, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, бо він не тільки не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не здійснює жодних дій по формуванню особистості дитини та розвитку її творчих здібностей, а взагалі не знає дитину, оскільки з часу народження її не бачив. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 року позов залишено без руху та надано час на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. В установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачки, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, суд встановив наступне. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, про що 28 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зроблено актовий запис №833. [INFO] у позивачки та відповідача народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №1740). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року по справі № 644/12083/15-ц, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. 10 жовтня 2018 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/3807/18 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову. Дитина [PERSON] , після розірвання шлюбу, залишилась мешкати з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , де вони мешкають по теперішній час. Відповідач з початку народження доньки у її вихованні участі не бере, не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, аліменти, стягнуті за рішенням суду, не сплачує, що підтверджується довідкою з Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Харків) за №51380 від 31 жовтня 2022 року, а також розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за №51381 від 31 жовтня 2022 року. Сума заборгованості зі сплати аліментів складає 132580,62 грн.. За твердженням позивачки, всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач з часу народження дитину не бачив, не знає її вподобань, бажань, успіхів у навчанні, не цікавиться станом її здоров`я, успіхами у навчанні, досягненнями в спорті, не займається розвитком необхідних якостей дитини, тощо. Згідно з довідкою з Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №118 Харківської міської ради Харківської області від 03 січня 2023 року, в якій навчається дитина, батько [PERSON] жодного разу не відвідував школу, не цікавився успіхами дитини, не спілкувався з класним керівником та ніколи не був присутнім на батьківських зборах, шкільних та класних заходах. Згідно з відповіддю з Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради за №2/0/545- 23 від 02 січня 2023 рок, станом здоров`я дитини займається виключно мати. Згідно з висновком № 283 від 02.08.2023 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він з 2014 року проживає з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них є спільна дитина. Свідок наголосив, що з 2014 року він виховує [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] покинув дитину коли їй було 2 місяці та не цікавиться долею своєї доньки, не надає жодної допомоги, в тому числі матеріальної. Також, свідок вказав, що позивачка ніколи жодним чином не перешкоджала відповідачу спілкуватись з донькою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є хрещеним дитини, повідомив суду, що відповідач не спілкується з позивачкою та донькою з часу її народження, жодним чином не цікавиться її життям, жодної допомоги не надає, перешкод у спілкуванні з донькою позивачка відповідачу не створює. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є близькою подругою позивачки, повідомила суду, що протягом чотирьох років вона перебуває у дружніх стосунках з позивачкою. Батько дитини [PERSON] вона не бачила ніколи. Проте їй відомо, що батько не виховує доньку, моральної та матеріальної допомоги не надає. Дитина вважає своїм батьком [PERSON] , який фактично разом з позивачкою займається її вихованням. Також, свідок наголосила, що позивачка ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватись з донькою. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що відповідач байдужий до життя своєї доньки [PERSON] , не зустрічається з нею, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивачки стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved