Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] померла [PERSON] . На дату своєї смерті, [PERSON] , була зареєстрована в 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживала її вуйна - [PERSON] , одночасно їй належала iнша 1/2 вказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину, так як фактично проживала з нею та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину та належним чином не оформила правовстановлюючі документи. Вказує, що інших спадкоємців у [PERSON] не було, оскільки остання була одинокою. Таким чином, позивачка зазначає, що [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та прийняла спадщину після її смерті, а саме 1/2 житлового будинку, за вище вказаною адресою, як така, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та приймає спадщину, якщо не заявляє відмову від неї. Крім цього, вказує, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишився заповіт від 09 травня 1997 року, яким померла заповіла належний їй житловий будинок на праві особистої власності і приватизовану земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] . 19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сампара Н.М. позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Великогаївської сільської ради Тернопільського району від 20 вересня 2021 року № 715. На дату своєї смерті, [PERSON] , була зареєстрована в 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживала її вуйна - [PERSON] , одночасно їй належала інша 1/2 вказаного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради від 17 вересня 2021 року №711. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла 1/2 спадщину, так як фактично проживала з нею та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину та належним чином не оформила правовстановлюючі документи. Інших спадкоємців у [PERSON] не було, оскільки остання була одинокою. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 23 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка заведена Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, наданої на запит суду, у січні 1990 року до Тернопільської районної Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до складу якої входить житловий будинок в [ADDRESS] після померлої [PERSON] звернувся її брат - [PERSON] , 1927 року народження, який на час звернення проживав у [ADDRESS] . Враховуючи те, що позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою про визнання за нею в порядку спадкування права власності на житловий будинок в [ADDRESS] , в той час, як [PERSON] в січні 1990 року подав заяву про прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] , а тому вирішення даного спору впливає на спадкові права [PERSON] , 1927 року народження, який на час звернення проживав у [ADDRESS] , в зв`язку з чим, судом було постановлено ухвалу від 04.07.2022 якою доручено компетентному суду Республіки Польща викликати [PERSON] , 1927 року народження, який проживає за адресом: [ADDRESS] та вручити йому копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів. На виконання ухвали суду від 04.07.2022 Окружний суд Гданськ-Полуднє в Гданськ ХІІ Цивільний відділ у відповідь на запит на правову допомогу у цивільній справі за зверненням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про вчинення дій у цивільній справі в Гданськ-Полудневому районному суді у Гданську триває провадження про надання судової допомоги. У зв`язку з вищезазначеним Окружний суд Гданьск -Полуднє в Гданьску повідомляє, що: а) немає можливості взяти свідчення у [PERSON] ([PERSON]) (правильне написання прізвища - [PERSON] ( [PERSON] )), оскільки він помер [INFO] ; б) у суді не було провадження щодо підтвердження набуття спадщини і жодного акта, що засвідчує спадщину від [PERSON] , не було складено нотаріусом; в) до кола спадкоємців [PERSON] можуть входити: його дружина [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] , яка померла [INFO] , після неї спадщину отримала повністю [PERSON] успадкувала повністю, що підтверджується остаточним рішенням Окружного суду Гданьск-Полудне в Гданьску від 23 травня 2011 року, номер справи XII № 1938/10, донька [PERSON] , [INFO] у Гданьську , донька [PERSON] та [PERSON] , ймовірно проживає в Канаді [ADDRESS] (телефон [NUMBER] ), дані походять із матеріалів справи для підтвердження спадщини після [PERSON] -актуальних даних немає; онук [PERSON], ймовірно, перебуває в Канаді (відсутні актуальні дані). Враховуючи вище зазначене, виконання заяви про правову допомогу у визначеній сфері є неможливим. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09.07.2019 Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про що складено відповідний атів запис №97. За життя [PERSON] склала заповіт від 09 травня 1997 року, посвідчений головою виконавчого комітету Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Бондзюх П.Я., зареєстрованим в реєстрі за №92, яким заповіла належний їй житловий будинок на праві особистої власності і приватизовану земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] . Як вбачається із копії спадкової справи №17/2019 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом №55 від 24.12.2019. Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку в спадщині є син померлої [PERSON] , який відмовився від спадкування обов`язкової частки, що стверджується його заявою №56 від 27.12.2019. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 460 від 19 березня 2021 року, спадкоємцем [PERSON] є її онучка [PERSON] . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається із: земельної ділянки, кадастровий номер 6125287400:03:001:0019, площа 0.3085, місце розташування Тернопільська область, Тернопільський район, с. Прошова, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Також, [PERSON] , видано свідоцтво на спадщину № 461, на земельну ділянку, кадастровий номер 6125287400:03:001:0018, площа 0,2500 га., місце розташування [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 19 березня 2021 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] № 21 до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 березня 2021 року прийнято рішення, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відмовити у зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно інформаційної довідки № 1226 від 29.09.2020, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1990 та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим №215. Крім того, згідно відповіді наданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації №98 від 22.02.2022 на запит суду від 28.01.2022, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. будинковолодіння [ADDRESS] зареєстровано: 1/2 частина за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності видане Тернопільською районною радою 0.11.1990 р. на підставі рішення виконкому від 30.11.1990 р. та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим № 215; 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності видане Тернопільською районною радою 30.11.1990 р. на підставі рішення виконкому від 30.11.1990 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 215. На час обстеження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] 29.09.2020 р. на земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ. «А» з тамбуром і підвалом загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., хлів літ. «Б», літня кухня літ. «В», вбиральня літ. «Г», господарська будівля літ. «Д», погріб літ. «Е», огорожа «2-4», септик «5». За матеріалами бюро на земельній ділянці самочинного будівництва не виявлено. Згідно довідки №711 виданої 17.09.2021 Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, про те, що згідно даних книги №1 погосподарського обліку за 1986-1990рр. в [ADDRESS] дійсно станом на 01.07.1990 року 1/2 житлового будинку належала - [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, як вбачається з довідки виконкому Великогаївської сільської ради від 25 січня 2021 року № 59, [PERSON] є першим спадкоємцем усього житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1225 від 29.09.2020, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього постановою Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які визначали умови та правові наслідки будівництва. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995року №56) передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З 12.05.1985 порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) № 5-24/26, а з 25.05.1990року - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69. Відтак, до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Суспільна група робітничий двір існувала до 15.04.1991, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність». Так, у відповідності до положень чинного на той час ЦК Української PCP 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Крім того, згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва. Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що спірне нерухоме майно побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином зареєстровано органом місцевого самоврядування - у погосподарських книгах. Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 - дня набрання чинності Інструкції. Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Як зазначено вище, відповідно до довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 711 від 17.09.2021 будинковолодіння в [ADDRESS] , згідно даних книги №1 погосподарського обліку за 1986-1990рр. рахувалося як робітничий двір. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року, головою двору була [PERSON] , то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, їй належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно, зокрема належну їй 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] , остання спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належну померлій 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до частково задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Що ж стосується іншої 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , та яка на думку позивача була успадкована [PERSON] , так як вона фактично проживала із спадкодавцем та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину та належним чином не оформила правовстановлюючі документи, оскільки інших спадкоємців у [PERSON] не було, так як остання була одинокою, то в цій частині позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як було встановлено Судом, спадкоємцем, який прийняв спадщину (подавши заяву про прийняття спадщини), після померлої [PERSON] , яка є власником 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є її брат - [PERSON] , 1927 року народження, який на час звернення проживав у [ADDRESS] . На виконання судового доручення згідно ухвали суду, Окружний суд Гданьск - Полуднє в Гданьску повідомив, що немає можливості взяти свідчення у [PERSON] ([PERSON]) (правильне написання прізвища - [PERSON] ( [PERSON] )), оскільки він помер [INFO] . Таким чином, спадкоємцем майна [PERSON] , а саме 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є її брат - [PERSON] , 1927 року народження, який спадщину прийняв, подавши про це відповідну заяву, проте своїх спадкових справ не оформив. У зв`язку із наведеним, Суд вважає, що позивач не вправі просити суд про визнання за нею права власності на цілий житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки остання є власником лише 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в той час, як решту частини будинку в розмірі 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вона не вправі спадкувати після смерті [PERSON] , так як спадщину після неї прийняв її брат [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав.

Outcome: partial