Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи позов тим, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 06.08.2009 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №985. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не скалося та з лютого 2020 року сторони проживають окремо, відсутні спільні інтереси, кожен живе своїм власним життям. Оскільки відповідач [PERSON] не забезпечує сина фінансово, [PERSON] змушена була звернутися до суду за стягненням аліментів та 21.07.2022 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . За час спільного життя в шлюбі позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1200 га №1539, к/н 7124981500:01:001:1189, яка знаходиться в Садовому товаристві «Фотон» в с. Лозівок, Черкаського району Черкаської області. Вищезазначена земельна ділянка була придбана подружжям за договором купівлі-продажу 09.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. та оформлена на відповідача [PERSON] . Оскільки в добровільному порядку питання щодо поділу спільно нажитого з відповідачем майна вирішити не вдалося, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на частини земельної ділянки площею 0,1200 га №1539, к/н 7124981500:01:001:1189. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 24.07.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] на адресу суду не надано, будь-які клопотання до суду не надходили. Відповідача про розгляд справи було повідомлено у встановленому законом порядку про що є підтвердження у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК\~України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно абзацу першому пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11, вбачається, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (). Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 06.08.2009 року, зареєстрованому увідділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №985. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . В період шлюбу сторони за спільні кошти придбано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1200 га №1539, к/н 7124981500:01:001:1189, яка знаходиться в Садовому товаристві «Фотон» в с. Лозівок, Черкаського району Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. та оформлена на відповідача [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2023 року, №346660422 право власності земельну ділянку площею 0,1200 га №1539, к/н 7124981500:01:001:1189, яка знаходиться в Садовому товаристві «Фотон» в с. Лозівок, Черкаського району Черкаської області, зареєстровано за [PERSON] з цільовим призначенням для ведення садівництва. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 15.06.2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр нерухомості України», ринкова вартість спірної земельної ділянки складає 36000,00 грн. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено набуття в період шлюбу позивача та відповідача права власності на вищевказану земельну ділянку. З огляду на те, що набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, яка відповідачем не заперечувалася суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст. ст.325, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 69-70 СК України,

Outcome: approved