Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

27 лютого 2023 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що 06 квітня 2018 року на перехресті вул. Плеханівської та вул. Храмова в м. Харкові, керуючи автомобілем марки «МІТЦУБІСІ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (далі - Відповідачка) здійснено ДТП, у результаті якої, застрахований нашою страховою компанією автомобіль марки «ШКОДА», д/н [NUMBER] (договір страхування № 47-07 від 07.06.2007 р.), що належить ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідки НПУ про ДТП № 3018100437162984 та постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 р., ДТП мала місце з вини Відповідачки - [PERSON] ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тому на підставі рахунку-фактури ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» № AX0-003535 від 12.04.2018 р., відповідно до страхового акту №1714073 від 15.06.2018 р. було сплачено страхове відшкодування у розмірі 18 515 грн. 47 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3270 від 09.07.2018 р. 15.05.2019 року між Позивачем і Відповідачем укладено Угоду про відшкодування шкоди № 46-19 від 15.05.2019 р., відповідно до умов зазначеної Угоди, Відповідач зобов`язується відшкодувати заподіяну шкоду Позивачеві у досудовому порядку у розмірі 58 886 грн. 60 коп. згідно графіку сплати відшкодування (п. 3.3. Угоди) у період з 20.06.2019 р. по 20.05.2020 р. (всього 12 платежів, з яких - 11 платежів по 4 900 грн. 00 коп. та 1 платіж у розмірі 4 986 грн. 60 грн.). Станом на 13.02.2023 р. (дата подачі позову) Відповідач відшкодувала шкоду у розмірі 46 600 (сорок шість тисяч шістсот) грн. 00 коп. Відповідно до п. 4.2 Угоди «у випадку порушення Боржником графіку платежів зазначеного в п. 3.3. даної Угоди, а саме нездійснення платежів протягом трьох місяців. Кредитор залишає за собою право на звернення до суду з вимогою до Боржника про відшкодування шкоди, заподіяної у в результаті ДТП, що мала місце 06.04.2018 року на перехресті вул. Плеханівської та вул. Храмова в м. Харкові, автомобілем марки «МІТЦУБІС», н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , на суму, зазначену в п.2.1 цієї Угоди у розмірі 78 515 грн. 47 коп. (сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень 47 копійок) за мінусом фактично сплаченого відшкодування згідно графіку, затвердженого п.3.3 цієї Угоди, що підтверджується платіжними дорученнями (квитанціями) установи банку». Таким чином, на Відповідача покладається обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду Позивачеві у розмірі 31 915 грн. (тридцять одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять грн.) 47 коп. 78 515 грн. 47 коп. - 46 600 грн. 00 коп. = 31 915 грн. 47 коп., де 78 515 грн. 47 коп. - розмір заподіяної шкоди Позивачеві 46 600 грн. 00 коп. - розмір відшкодованої шкоди Позивачеві 31 915 грн. 47 коп. - розмір невідшкодованої суми боргу Позивачеві. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 27.02.2023 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до [PERSON] про відшкодування шкоди направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 21 квітня 2023 року відповідачем [PERSON] подано пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позову, враховуючи настання форс-мажорних обставин, а саме воєнних дій. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Судом встановлено, що 06 квітня 2018 року на перехресті вул. Плеханівська та вул. Храмова в м. Харкові, керуючи автомобілем марки «МІТЦУБІСІ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої, застрахований страховою компанією позивача автомобіль марки «ШКОДА», д/н [NUMBER] (договір страхування № 47-07 від 07.06.2007 р.), що належить ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Зазначена обставина підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3018100437162984. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 травня 2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2007 між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено Генеральний договір страхування № 47-07. Відповідно до копії Страхового акту №1714073 від 15.06.2018 сума збитку складає 94\~218, 56 грн., за умовами страхування підлягає відшкодуванню 78\~515, 47 грн. Відповідно до платіжного доручення № 3270 від 09 липня 2018 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатило ТОВ «Перша лізингова компанія» 78\~515, 47 грн. 15 травня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено Угоду про відшкодування шкоди № 46-19 (далі- Угода). Пунктом 3.1. Угоди сторони дійшли згоди ( у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем Боржника та перебуванням на утриманні Боржника дитини: [PERSON] [INFO] - свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ), що сума, яка підлягає відшкодуванню у зв`язку із врегулюванням спору про відшкодування шкоди за страховим випадком зазначеної у п. 2.1. цієї Угоди безпосередньо з Боржника і складає 58\~886 грн. 60 коп. Пунктом 3.3. Угоди визначено графік сплати відшкодування. З доданих позивачем до позовної заяви документів вбачається, що відповідач [PERSON] частково відшкодувала шкоду у розмірі 46\~600 грн. Відповідно до п. 4.2 Угоди «у випадку порушення Боржником графіку платежів зазначеного в п. 3.3. даної Угоди, а саме нездійснення платежів протягом трьох місяців. Кредитор залишає за собою право на звернення до суду з вимогою до Боржника про відшкодування шкоди, заподіяної у в результаті ДТП, що мала місце 06.04.2018 року на перехресті вул. Плеханівської та вул. Храмова в м. Харкові, автомобілем марки «МІТЦУБІС», н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , на суму, зазначену в п.2.1 цієї Угоди у розмірі 78 515 грн. 47 коп. (сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень 47 копійок) за мінусом фактично сплаченого відшкодування згідно графіку, затвердженого п.3.3 цієї Угоди, що підтверджується платіжними дорученнями (квитанціями) установи банку». Таким чином, у зв`язку із порушенням відповідачем умов Угоди, позивач, використовуючи п. 4.2. Угоди, звернувся до суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1,6 статті 81 ЦПК України). Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу визначено: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. У зв`язку із частковим виконанням відповідачем [PERSON] умов Угоди, станом на день звернення позивачем до суду сума страхового відшкодування складає 31\~915, 47 коп. Щодо посилань відповідача [PERSON] на форс-мажорні обставини, суд зазначає наступне. Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За змістом статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за умови доведення цією особою, що порушення є наслідком непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. В свою чергу саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21. З викладеного можна зробити висновок, що форс-мажор як обставина непереборної сили потребує доведення і належного правового оформлення сторонами в судовому процесі. Саме по собі існування таких надзвичайних і невідворотних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо понесених судових витрат суд враховує, що за положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved