Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

11.05.2023 року керівник Володимирської окружної прокуратури Філімонюк І.А. звернувся до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначив, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкував земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0720581600:01:001:0978 площею 0,2 га, яка розташована на території Володимирської міської ради Володимирського району Волинської області. В подальшому, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На запит окружної прокуратури від 29.03.2023 року №50/1-759вих23, чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 05.04.2023 року №0712-113/0712.10-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться. Копією посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої УДМС у Волинській області, підтверджується, що відповідач [PERSON] є громадянином російської федерації. На даний час Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗУ України у зв`язку з перебуванням у приватній власності відповідача [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Враховуючи наведене, просив суд конфіскувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області земельну ділянку, яка на праві власності належить [PERSON] , та стягнути з нього судові витрати по справі. У судове засідання прокурор Грабовський О.О. не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги підтримав та просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача ГУ Держгеокадастру Ковальчук О.В. на розгляд справи не з`явилася, надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не надав, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи суду не направляв, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти чого у поданій заяві не заперечила представник позивача. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК Україниу\~зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2016 року № НВІ 534016, згідно якого на підставі заповіту, посвідченого 30.10.208 року приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області за реєстровим номером 4707, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2 га кадастровий номер 0720581600:01:001:0978, яка розташована на території Володимирської міської ради Володимирського району Волинської області. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27.12.2016 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0720581600:01:001:0978 площею 0,2 га. На запит окружної прокуратури від 29.03.2023 року №50/1-759вих23, чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 05.04.2023 року №0712-113/0712.10-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться. Копією посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої УДМС у Волинській області, стверджується, що відповідач [PERSON] є громадянином російської федерації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст.80,81,145 ЗК Україниу зв`язку з перебуванням у приватній власності відповідача [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення ст. ст.13,14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зіст.\~80\~ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст.\~81\~ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст.\~22\~ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4 ст.\~81\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК Українидо особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст.\~41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 27.12.2016 року по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved