Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення; стягнутисолідарно з відповідачів суму несплаченої орендної плати за договором оренди (найму) житлового приміщення від 18.03.2021 у розмірі 65454,59 грн., інфляційні нарахування у розмірі 2591,72грн., 3% річних від сум простроченої заборгованості у розмірі 754,13грн, заборгованість за електроенергію у розмірі 5587,2грн., що в сумі складає 74387,64грн, а також неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення 20000грн (10000грн.х2) за кожен місяць прострочення, а також стягнути судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON] 18.03.2021 уклала з [PERSON] договір оренди (найму) житлового приміщення, що належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Із відома позивача у квартирі разом із орендарем поселилися її мати [PERSON] та її повнолітній син [PERSON] . Фактичне передання зазначеної квартири в користування підтверджує акт приймання - передачі від 18.03.2021. Умовами договору визначено, що строк дії оренди квартири з моменту прийняття її за актом приймання-передачі становить 1 рік, тобто з 18.03.2021 по 18.03.2022, а у разі спливу строку дії цього договору орендар має переважне право на укладення договору оренди житлового приміщення на новий строк. Під час обговорення сторонами питання подальшої оренди квартири, [PERSON] висловлювала намір продовжити проживати у квартирі, володіти та користуватися орендованим майном після закінчення річного терміну оренди квартири, наміру повертати орендовану квартиру не мала, тобто за фактичної відсутності заперечень з боку орендодавця протягом місяця з 18.03.2022, річний строк дії договору продовжено згідно норм цивільного законодавства України. Протягом строку дії договору орендар, у відповідності до п. 6.4 Договору, письмово не повідомляла не пізніше ніж за місяць орендодавця про намір достроково припинити дію цього договору, висловлювала намір про бажання продовжити проживати у квартирі і після закінчення військових дій. Розрахунки по орендній платі орендар сплачував на банківську картку орендодавця [PERSON] з номером [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «Приватбанк». Так, на виконання вимог договору орендар 21.02.2022 востаннє перерахував грошові кошти на рахунок орендодавця у сумі 7000 грн., як частину плати за оренду квартири у березні 2022 року, недоплативши 3000грн. На картку орендодавця надійшли три платежі 21.02.2022 у розмірі 1000грн., 1986,02, 3972, 04грн., що складає 6958,06грн (41,94грн. утримано під час переведення коштів як комісія). Після початку 24.02.2022 повномасштабної збройної агресії рф проти України, орендар чи члени її сім`ї жодного разу грошові кошти за оренду квартири не сплатили. Загальновідомо, що за результатами повномасштабного вторгнення російських військ до України, бойові дії за м. Харків та його околиці тривали з 24.02.2022 до 11.09.2022. Орендодавець, виходячи з моральних норм та людського ставлення до ситуації, що склалася, не наполягала на здійсненні доплати за період з 18.02.2022 по 18.03.2022 у сумі 3000грн. а також оплати за оренду квартири у період з 18.03.2022 до 17.09.2022, тобто протягом 6 місяців. На прохання орендаря, яка з її слів відчувала певні матеріальні проблеми та у зв`язку з початком бойових дій, позивачем 28.02.2022 зі своєї кредитної картки з номером [NUMBER] , відкритій в АТ КБ «Приватбанк» на картку відкриту Мonobank, що є роздрібним продуктом АТ «Універсал Банк» за номером [NUMBER] платіжної системи VISA завчасно повернуто орендарю 5000 грн. гарантійного внеску, який орендар передала при укладенні договору (п. 4.5) як гарантію збереження майна орендаря. Хоча пунктом 4.5 договору було визначено гарантійний внесок у розмірі місячної орендної плати, тобто 10000 грн., орендар частково виконала вимоги цього пункту договору і передала орендодавцю його половину, тобто 5000 грн., обіцяючи іншу половину віддати пізніше, чого згодом не зробила. Після стабілізації у другій половині вересня 2022 року безпекової ситуації у м. Харкові, позивач просила [PERSON] з 18.09.2022 здійснювати оплату оренди квартири, на що остання ігнорувала обов`язок сплачувати за оренду житла, а згодом наприкінці листопада 2022 року зрозумівши, що орендар відмовляється виконувати умови договору щодо сплати орендної плати, попросила її звільнити квартиру разом з особами, що з нею поселилися, вивільнити від речей, що належать орендарю та особам, що з нею поселилися, та повернути об`єкт оренди. Проте, всупереч умовам договору, відповідач порушує майнові права позивача, відмовляється добровільно повернути квартиру та сплатити орендну плату. Крім того, орендар, не ставлячи до відома орендодавця, замінила замки на вхідних дверях квартири, позбавивши власницю доступу до квартири, можливості одержувати та контролювати показання лічильників газу, холодної і гарячої води, технічний стан переданого в оренду житлового приміщення та стан, переданого на збереження майна всупереч п. 5.2 договору. Отже, відповідно до умов укладеного договору [PERSON] зобов`язана сплачувати на користь позивача орендну плату у розмірі 10000грн. щомісяця не пізніше вісімнадцятого числа кожного наступного місяця на місяць вперед за користування трикімнатною квартирою. Однак, протягом року [PERSON] та члени його сім`ї жодного разу не сплатили на користь позивача обумовлену договором плату - сукупно 120000грн. за рік оренди, зокрема ту, на яку розраховував позивач хоча би з 18.09.2022 до 18.03.2023 - 60000грн., що підтверджується випискою по надходженням на належну позивачу картку [NUMBER] за період 01.02.2022 - 28.03.2023. Таким чином, станом на цей час, [PERSON] заборгувала позивачу 120000грн. орендної плати, половину з якої позивач розраховує отримати за період з 18.09.2022 по 18.03.2023. Крім цього, не у повному обсязі виконані зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати за перший рік проживання з 18.03.2021 по 18.03.2022. Так, за цей період часу 21.04.2021 - 4522,61грн. на рахунки орендодавця [PERSON] відкриті в АТ КБ «Приватбанк» від Орендаря перераховано наступні суми грошових коштів: 21.04.2021 - 4522,61грн., 4020,1грн. Підсумок за квітень 2021 року - 8542,61 грн., 29.05.2021 - 2010грн.; 12.06.2021 - 2010грн.; 03.07.2021 - 4924, 62грн., 4891 грн., 4891грн., 4891грн., 03.07.2021 - 998 грн. Підсумок за липень 2021 року - 20595,62грн. 25.08.2021- 2994грн., 3992грн., 2010,05грн., 1270 грн. Підсумок за серпень 2021 року - 10214,72грн. 25.09.2021 - 3992грн., 3693грн. Підсумок за вересень 2021 року -7685грн. 23.10.2021 - 1996грн., 4990грн., 3992грн. Підсумок за жовтень 2021 року -10923,11грн. 20.11.2021 - 3992грн., 3992грн., 2994грн. Підсумок за листопад - 10923,11грн.; 19.12.2021 - 3992грн., 3992грн., 2795грн. Підсумок за грудень - 10725,1грн. 23.01.2022 - 3992грн., 2994грн., 3992грн. Підсумок за січень 2022 року - 10923,11грн.; 21.02.2022 - 3992грн.,1996грн., 1005,03грн. Підсумок за лютий 2022 року- 6993,03грн. Підсумок з 18.03.2021 по 18.03.2022 на рахунки [PERSON] відправлено 101545,41грн., а також 10000грн. орендної плати 18.03.2021 орендарем передано орендодавцю готівкою під час укладення договору оренди квартири від 18.03.2021. Таким чином, з річної суми орендної плати 120000грн. орендар оплатила орендодавцю 111545,41грн., недоплативши 8454,59грн, з них 3000грн. у період часу з 21.02.2022 до 18.03.2022 на яких позивач не наполягає. Тобто, загальна сума заборгованості по сплаті орендної плати з боку [PERSON] за перший рік оренди з 18.03.2021 по 18.03.2022 склала 5454,59грн. Також, виходячи зі стану сплати грошових коштів орендарем за договором оренди, відправлена орендодавцю через платіжні послуги сума не охопила вартості спожитої електроенергії, за яку має згідно п. 4.6 Договору сплачувати орендар. При переданні квартири в оренду станом на 18.03.2021 показання лічильника електроенергії мали наступні цифри 019478, а станом на 06.04.2023 показання лічильника електроенергії мали показання у вигляді 023358. Тобто, за період часу фактичного перебування у володінні відповідачів квартири з 18.03.2021 по 06.04.2023, що належить [PERSON] спожито 3880 кВт. При сталому тарифі на використання електроенергії за вищевказаний період часу 1,44грн. до 250 кВт за місяць, заборгованість за спожиту електроенергію становить 5587,2грн. (3880кВт х1,44грн.). Більш того, [PERSON] почала заперечувати необхідність виконання обов`язку щодо сплати орендної плати за квартиру, мотивуючи тим, що вона особисто виїхала з квартири і перебуває за кордоном у Польщі разом з її матір`ю [PERSON] , а її син [PERSON] , начебто у квартирі постійно не живе, проте там залишаються їх речі, при цьому, повертати квартиру не збирається до тих пір, поки вона не повернеться до м. Харкова, або не закінчиться війна в Україні. За проханням позивача [PERSON] 13.11.2022 під час виходу за адресою розташування квартири [ADDRESS] , з метою відвідування наймачів квартири та отримання квитанцій, що надсилаються для оплати за комунальні послуги, з прибудинкової території побачила, що на третьому поверсі будинку незачинене пластикове вікно на кухні цієї квартири, яке перебувало у відчиненому стані «на витяжку». Однак, поспілкуватися з наймачами їй не вдалося, двері ніхто не відчинив. [PERSON] на прохання [PERSON] з поштової скриньки квартири [ADDRESS] забрала квитанції за комунальні послуги та за допомогою месенджера WhatsAp надіслала власниці квартири, після чого згодом здійснена оплата за комунальні послуги по квартирі. Після запитань орендодавця до [PERSON] щодо начебто не проживання їх в квартирі та відчиненого «на витяжку» вікна на кухні квартири у листопаді 2022 року, остання пояснила, що її син [PERSON] провітрював у квартирі, коли приходив за речами та забув його зачинити. Після заявленої орендодавцем вимоги про виселення відповідачів, [PERSON] згодом заявила, що укладений з нею договір є - «фількіною грамотою», що вказує на її ставлення щодо необхідності виконання покладених на неї обов`язків. Позивач також зазначає, що інфляційні нарахування з 18.09.2022 по 31.03.2023 (станом на час здійснення розрахунку 15.04.2023) по заборгованості з орендної плати у розмірі 5454,59грн., що утворилася за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 у сумі 386,6грн. дорівнюють сумі боргу, яка мала бути сплачена з 18.09.2022 у розмірі 5454,59грн. помноженій на індекси інфляції 105,505 (жовтень 2022 року (102,5%) х листопад 2022 року (100,7%) х грудень 2022 року (100,7%)х січень 2023 року (100,8%) х лютий 2023 року (100,7%)/100%- 5454,59=300,27грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 5454,59грн, що утворилась за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 року. Інфляційні нарахування із заборгованості по орендній платі, що утворилась за другу половину другого року оренди квартири розраховані з 18.09.2022 по 31.03.2023 (станом на час здійснення розрахунку - 15.04.2023) у сумі 708,75грн. дорівнюють сумі боргу, яка мала бути сплачена 18.09.2022 у розмірі 10000грн. помноженій на індекси інфляції 105,505 (жовтень 2022 року(102,5%) х листопад 2022 року (100,7%) х грудень 2022 року (100,7%)х січень 2023 року (100,8%) х лютий 2023 року (100,7% х березень 2023 року (101,5%)/100%-10000=708,75грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн. за вересень 2022 року. Аналогічним чином, розраховані інфляційні нарахування з 18.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 447,56грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.10.2022 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за жовтень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.11.2022 по 31.03.2023 становлять 374,94грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.11.2022 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за листопад 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.12.2022 по 31.03.2023 становлять 302,82 грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.12.2022 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за грудень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.01.2023 по 31.03.2023 становлять 221,05 грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.01.2023 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за січень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.02.2023 по 31.03.2023 становлять 150 грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.02.2023 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за лютий 2022 року. Таким чином, загальна сума інфляційних нарахувань, здійснених помісячно до суми боргу з 18.03.2023, станом на момент подання позову порахована за період з 18.09.2022 по лютий 2023 року включно, складає 2205,12грн. (708,75+447,56+374,94+302,82+221,05+150). Далі, 3% річних від простроченої суми боргу по орендній платі, що утворилася за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 у розмірі 5454,59грн., які мали бути сплачені з 18.09.2022 по день складення розрахунку 15.04.2023 склали 94,14грн. Період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 5454,49грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 105(кількість днів)/365 (днів у році) = 47,07грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року - 105 днів. [Проценти] = 5454,49грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 105 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 47,07грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 5454,59грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. 3% річних від простроченої суми орендної плати за другу половину другого року у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.09.2022 по день складення розрахунку 15.04.2023 склали 172,6грн. Період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 10000грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/ 100% ?105 (кількість днів)/ 365(днів у році)=86,30 грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року - 105 днів. [Проценти] = 10000грн. (сума боргу)?3,000% (процентна ставка)/100% ? 105 (кількість днів)/365 (днів у році) = 86,3грн. - 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. Аналогічним чином, розраховано 3%річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.10.2022, по день здійснення розрахунку - 15.04.2023, склали 147,94грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.10.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.11.2022, по день здійснення розрахунку - 15.04.2023, становлять 122,46грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.11.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.12.2022, по день здійснення розрахунку - 15.04.2023, становлять 97,81грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.12.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.01.2023, по день здійснення розрахунку - 15.04.2023, становлять 72,33грн. - 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.01.2023. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.02.2023, по день здійснення розрахунку - 15.04.2023, становлять 46,85грн. - 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.02.202). Таким чином, загальна сума розрахованих 3% річних від прострочених сум заборгованості (помісячно) за другу половину другого року станом на момент здійснення розрахунку - 08.04.2023, складає 659,99 грн (172,6+147,94+122,46+97,81+72,33+46,85). Позивач також зазначає, що після продовження невиконання умов договору, несплати орендної плати за квартиру з боку орендаря та членів її сім`ї, а також постійних обманів орендодавця щодо строків поверненням квартири та їх виселення, [PERSON] і у подальшому просила знайому [PERSON] перевірити факт проживання орендаря та членів її родини, а також отримати показання лічильників, квитанції за комунальні послуги, з`ясувати фактичний стан речей, чи збираються квартиранти виселятися та повертати власниці квартиру тощо. 21.03.2023 [PERSON] через мобільний застосунок WhatsApp на номера телефонів, якими користуються [PERSON] ( [NUMBER] ) та [PERSON] ( [NUMBER] ) зі свого номера мобільного телефону ( [NUMBER] ) відправлено повідомлення про припинення 18.03.2023 строку дії вищевказаного Договору, про небажання його продовжувати та вимогою повернути орендоване майно наступного змісту. Натомість [PERSON] відповіла, що укладений договір на її думку це «фількіна грамота, в квартирі її немає, там її син, і чому її син не може далі там проживати? З 1 квітня вони будуть без згоди власниці [PERSON] на продовження договору платити за комунальні послуги (електроенергію). Позивачем 21.03.2023 надано відповідачам час до 01.04.2023 для виселення та повернення квартири, проте вказаного обов`язку вони, будучи попередженими у такому разі про намір Позивача звернутися за судовим захистом, вкотре не виконали. 01.04.2023 через мобільний застосунок WhatsApp на номера телефонів, якими користуються [PERSON] ( [NUMBER] ) та [PERSON] ( [NUMBER] ) з номеру мобільного телефону [PERSON] ( [NUMBER] ) відправлено повідомлення про необхідність виселення та передачі квартири. Однак, на вказане повідомлення позивач ніякої відповіді від відповідачів не отримала, хоча воно було прочитано [PERSON] . Скріншоти вказаної переписки додаються до пояснення [PERSON] . Далі, [PERSON] вдень 06.04.2023 прийшла до квартири [ADDRESS] , з метою відвідування вищевказаних наймачів квартири та отримання квитанцій, що надсилаються для оплати за комунальні послуги. Прибувши за визначеною адресою [PERSON] з прибудинкової території побачила, що на третьому поверсі будинку було незачинене пластикове вікно квартири та, коли [PERSON] підійшла до квартири [ADDRESS] , подзвонила та постукала в двері, позвала голосом володільців квартири, то почула лай собаки, що доносився зсередини квартири, почула жіночий голос, однак двері [PERSON] ніхто не відчинив та поспілкуватися з наймачами їй не вдалося. [PERSON] сфотографувала показання лічильника електроенергії та надіслала їх [PERSON] . Позивач побачила, що за місяць з 05.03.2023 по 06.04.2023 лічильник електроенергії показав про її використання в обсязі 271 кВт, що свідчить про проживання людей у квартирі, що належить [PERSON] . Показання лічильника позивачем направлено [PERSON] . Такі обставини підтверджують факт проживання відповідачів у квартирі. Також стягненню з відповідачів підлягає неустойка у розмірі подвійної плати (10000грн.х2=20000грн.) за користування річчю за час прострочення повернення орендованого майна після припинення 18.03.2023 договору оренди квартири. Період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 5454,49 грн. (сума боргу)?3,000%(процентна ставка)/100%?105 (кількість днів)/365 (днів у році)= 47,07грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року - 105 днів. [Проценти]= 5454,49грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/100% ? 105 (кількість днів)/365 (днів у році) = 47,07грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 5454,59грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. 3% річних від простроченої суми орендної плати за другу половину другого року у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.09.2022 по день складення розрахунку 15.04.2023 склали 172,6грн. Період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 10000грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/100% ?105 (кількість днів) /365(днів у році)=86,30 грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року - 105 днів. [Проценти] = 10000грн. (сума боргу) ?3,000%(процентна ставка)/100%?105(кількість днів)/365 (днів у році =86,3грн. - 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. Ухвалою судді від 09.05.2023 визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідачів до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, судом встановлено, що 18.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди (найму) житлового приміщення, що належить [PERSON] на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із змісту договору оренди вбачається, що у квартирі разом із орендарем мають проживати [PERSON] та [PERSON] . Вказані особи є членами родини [PERSON] . Актом приймання - передачі від 18.03.202 підтверджений факт передання зазначеної квартири в користування згідно умов договору оренди. Пунктами 1.3, 9.1 договору визначено, що строк дії оренди квартири з моменту прийняття її за актом приймання-передачі становить 1 рік, тобто з 18.03.2021 по 18.03.2022. Згідно з п. 6.3 договору, у разі спливу строку дії цього договору орендар має переважне право на укладення договору оренди житлового приміщення на новий строк. Під час обговорення сторонами питання подальшої оренди квартири, [PERSON] висловлювала намір продовжити проживати у квартирі, володіти та користуватися орендованим майном після закінчення річного терміну оренди квартири, наміру повертати орендовану квартиру не мала, тобто за фактичної відсутності заперечень з боку орендодавця протягом місяця з 18.03.2022, річний строк дії договору продовжено згідно норм цивільного законодавства України. У відповідності до п. 6.4 договору, протягом строку дії договору орендар письмово не повідомляла не пізніше ніж за місяць орендодавця про намір достроково припинити дію цього договору. Розрахунки по орендній платі орендар сплачував на банківську картку орендодавця [PERSON] з номером [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «Приватбанк». Такі обставини підтверджено копіями договору оренди (найму) від 18.03.2021, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, скріншоти з Приват24 [PERSON] , виписці по картці [PERSON] , повідомлення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (т.1 а.с.25-30, 51-76, т.2 а.с.77-89, т.3 а.с.11,12, 23-26). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв`язку. Частини 1 та 3 ст.810 ЦК України визначають, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч.ч.1,2 ст. 812 ЦК України). За правилами ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, п.п.1.3, 9.1 Договору визначено, що строк дії оренди Квартири з моменту прийняття її за актом приймання-передачі становить 1 рік, тобто з 18.03.2021 по 18.03.2022. Пунктом 9.4. договору передбачено, що усі правовідносини, які виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України. Згідно з п. 6.3 договору, у разі спливу строку дії цього договору Орендар має переважне право на укладення договору оренди житлового приміщення на новий строк. Положеннями ст. 785 ЦК України прописано, що після закінчення строку договору наймач зобов`язаний негайно повернути орендодавцю річ (квартиру) в стані, в якому вона була отримана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Проте, згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Встановлено, що сторони обговорили питання подальшої оренди квартири, [PERSON] висловила намір продовжити проживати у квартирі, володіти та користуватися орендованим майном після закінчення річного терміну оренди квартири, наміру повертати орендовану квартиру орендодавцю не мала, тобто за фактичної відсутності заперечень з боку орендодавця протягом місяця з 18.03.2022, річний строк дії договору продовжено. Протягом строку дії договору орендар, у відповідності до п. 6.4 договору, письмово не повідомляла не пізніше ніж за місяць орендодавця про намір достроково припинити дію цього Договору, висловлювала намір про бажання продовжити проживати у квартирі і після закінчення військових дій. Такі обставини підтверджено скріншотами листування між сторонами, відеозаписами огляду квартири позивача від 20.05.2023, 27.05.2023, аудіозаписами розмов позивача з [PERSON] від 19.05.2023, 20.05.2023. У статті 764 ЦК України законодавець вдався до такого правового регулювання, за яким для настання наслідків у вигляді поновлення договору оренди сторони мають утриматися від дій, які б спричиняли закінчення дії такого договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення, зокрема укладення правочину про продовження договору, не вимагається. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 709/453/17 (провадження № 61-30678св18), від 20 січня 2021 року у справі № 190/750/17 (провадження № 61-42086св18). Крім того, згідно зі ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Отже, виходячи з положень п.п. 6.4, 6.5 договору та цивільного законодавства України, у випадку непред`явлення орендарем письмових вимог про припинення дії договору, строк дії останнього продовжується на 1 рік, починаючи з 18.03.2022 року до 18.03.2023 включно. Далі, як визначено у п.4.1 договору - за згодою сторін розмір орендної плати за користування приміщенням разом з майном, що орендується складає 10000грн. у місяць. Згідно з п. 4.3 договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше вісімнадцятого числа кожного наступного місяця на місяць вперед. Згідно з п.п. 6.1.6 договору орендар зобов`язався своєчасно оплачувати орендну плату. Пунктом 4.6 договору передбачено, що витрати за комунальними послугами у вигляді електроенергії, послуги інтернет та телебачення оплачуються орендарем самостійно за розрахунковими рахунками, наданими орендодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 ст. 762 ЦК України передбачено, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Встановлено, що виконання вимог договору орендар [PERSON] 21.02.2022 востаннє перерахувала грошові кошти на рахунок орендодавця у сумі 7000грн., як частину плати за оренду квартири у березні 2022 року, недоплативши 3000грн. На картку орендодавця надійшли три платежі 21.02.2022 у розмірі 1000грн., 1986,02грн., 3972,04грн., що складає 6958,06грн (41,94грн. утримано під час переведення коштів як комісія), що підтверджується скріншотами з особистого кабінету у приват24 [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] 28.02.2022 зі своєї кредитної картки з номером [NUMBER] , відкритій в АТ КБ «Приватбанк» на картку відкриту Мonobank, що є роздрібним продуктом АТ «Універсал Банк» за номером [NUMBER] платіжної системи VISA завчасно повернула [PERSON] 5000грн. гарантійного внеску, який орендар передала при укладенні договору (п. 4.5), як гарантію збереження майна орендаря, про що свідчить квитанція з Приват24 [PERSON] . В подальшому відповідач [PERSON] ігнорувала обов`язок сплачувати за оренду житла, тому наприкінці листопада 2022 року позивач звернулася до [PERSON] з вимогою про звільнення квартири разом з особами, що з нею поселилися, вивільнити від речей, що належать орендарю та особам, що з нею поселилися, та повернути об`єкт оренди. Проте всупереч умовам договору орендар порушила майнові права, та відмовилась добровільно повернути квартиру та сплатити орендну плату. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином за умовами договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Так, відповідно до умов укладеного договору [PERSON] зобов`язана сплачувати на користь позивача орендну плату у розмірі 10000грн. щомісяця не пізніше вісімнадцятого числа кожного наступного місяця на місяць вперед за користування трикімнатною квартирою. Однак, протягом року [PERSON] та члени його сім`ї не сплатили на користь позивача обумовлену договором плату - сукупно 120000грн. за рік оренди, що підтверджується випискою по надходженням на належну позивачу картку [NUMBER] за період 01.02.2022 - 28.03.2023. Таким чином, станом на цей час, [PERSON] заборгувала позивачу 120000грн. орендної плати, половину з якої позивач розраховує отримати за період з 18.09.2022 по 18.03.2023. Позивачем здійснений розрахунок суми орендної плати здійснений у відповідності до п. 4.1, 4.3, 6.1.6 договору та положень п. 8 ч. 1 ст. 176 ЦПК України. Далі, крім цього, не у повному обсязі виконані зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати за перший рік проживання з 18.03.2021 по 18.03.2022. Так, за цей період часу 21.04.2021 - 4522,61грн. на рахунки орендодавця [PERSON] відкриті в АТ КБ «Приватбанк» від орендаря перераховано наступні суми грошових коштів: 21.04.2021 - 4522,61грн., 4020,1грн. Підсумок за квітень 2021 року - 8542,61грн.; 29.05.2021 - 2010грн.;12.06.2021 - 2010грн.; 03.07.2021 - 4924, 62грн., 4891грн., 4891грн., 4891грн., 03.07.2021 - 998грн. Підсумок за липень 2021 року - 20595,62грн. 25.08.2021- 2994грн., 3992грн., 2010,05грн., 1270 грн. Підсумок за серпень 2021 року - 10214,72грн. 25.09.2021 - 3992грн., 3693грн. Підсумок за вересень 2021 року -7685грн. 23.10.2021 - 1996грн., 4990грн., 3992грн. Підсумок за жовтень 2021 року - 10923,11грн. 20.11.2021 - 3992грн., 3992грн., 2994грн. Підсумок за листопад - 10923,11грн. 19.12.2021 - 3992грн., 3992грн., 2795грн. Підсумок за грудень - 10725,1грн. 23.01.2022 - 3992грн., 2994грн., 3992грн. Підсумок за січень 2022 року - 10923,11грн. 21.02.2022 - 3992грн.,1996грн., 1005,03грн. Підсумок за лютий 2022 року - 6993,03грн. Таким чином, з 18.03.2021 по 18.03.2022 на рахунки [PERSON] відправлено - 101545,41грн., а також 10000грн. орендної плати 18.03.2021 орендарем передано орендодавцю готівкою під час укладення договору оренди квартири від 18.03.2021. Відтак, з річної суми орендної плати 120000грн. [PERSON] оплатила позивачу 111545,41грн., недоплативши 8454,59грн, з них 3000грн. у період часу з 21.02.2022 до 18.03.2022. Отже, загальна сума заборгованості по сплаті орендної плати з боку орендаря, яку очікує до сплати орендодавець за перший рік оренди з 18.03.2021 по 18.03.2022 склала 5454,59грн. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р]. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01- 06/928/2012). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином, інфляційне збільшення нараховується на суму боргу і є видом відшкодування втрат при недобросовісному виконанні грошових зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (постанова Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433- 42/183 і постанова Вищого господарського суду України від 16.03.2011 № 11/109). Позивачем складені розрахунки заборгованості відповідачів перед [PERSON] . Інфляційні нарахування розраховується за формулою: (Інфляційні нарахування) = (Сума боргу) ? (Індекс інфляції (%)] / 100% - (Сума боргу). Так, інфляційні нарахування з 18.09.2022 по 31.03.2023 по заборгованості з орендної плати у розмірі 5454,59грн., що утворилася за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 у сумі 386,6грн. дорівнюють сумі боргу, яка мала бути сплачена з 18.09.2022 у розмірі 5454,59грн. помноженій на індекси інфляції 105,505 (жовтень 2022 року (102,5%) х листопад 2022 року (100,7%) х грудень 2022 року (100,7%)х січень 2023 року (100,8%) х лютий 2023 року (100,7%)/100%- 5454,59=300,27грн., що утворилась за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 року). Інфляційні нарахування із заборгованості по орендній платі, що утворилась за другу половину другого року оренди квартири розраховані з 18.09.2022 по 31.03.2023-708,75грн. дорівнюють сумі боргу, яка мала бути сплачена 18.09.2022 у розмірі 10000грн. помноженій на індекси інфляції 105,505 (жовтень 2022 року(102,5%) х листопад 2022 року (100,7%) х грудень 2022 року (100,7%)х січень 2023 року (100,8%) х лютий 2023 року (100,7% х березень 2023 року (101,5%)/100%-10000=708,75грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за вересень 2022 року). Інфляційні нарахування з 18.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 447,56грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.10.2022 у розмірі 10000грн. за жовтень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.11.2022 по 31.03.2023 становлять 374,94грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.11.2022 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу 10000грн за листопад 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.12.2022 по 31.03.2023 становлять 302,82грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.12.2022 у розмірі 10000грн. за грудень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.01.2023 по 31.03.2023 становлять 221,05грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.01.2023 у розмірі 10000грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за січень 2022 року. Інфляційні нарахування з 18.02.2023 по 31.03.2023 становлять 150 грн., з суми боргу, яка мала бути сплачена 18.02.2023 у розмірі 10000грн. за лютий 2022 року. Таким чином, загальна сума інфляційних нарахувань, здійснених помісячно до суми боргу з орендної плати, що утворилась з 18.03.2022 по 18.03.2023, станом на момент подання позову порахована за період з 18.09.2022 по лютий 2023 року включно, складає 2205,12грн. (708,75+447,56+374,94+302,82+221,05+150). 3% річних від простроченої суми розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] 3% річних від простроченої суми боргу по орендній платі, що утворилася за період з 18.03.2021 по 18.03.2022 у розмірі 5454,59грн., які мали бути сплачені з 18.09.2022 (станом на 15.04.2023) складають 94,14грн. Так, період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 5454,49 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/100% ? 105 (кількість днів)/365 (днів у році)=47,07грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року -105 днів. [Проценти] = 5454,49грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/100%?105 кількість днів)/365 (днів у році) = 47,07грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 5454,59грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. 3% річних від простроченої суми орендної плати за другу половину другого року у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.09.2022 (станом на 15.04.2023) становлять 172,6грн.: період розрахунку: з 18.09.2022 року по 31.12.2022 року - 105 днів [Проценти] = 10 000грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)/100%?105 (кількість днів) /365(днів у році)=86,30 грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 15.04.2023 року - 105 днів. [Проценти] = 10000грн.(сума боргу)?3,000% (процентна ставка) / 100% ? 105 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 86,3грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.09.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.10.2022, по день здійснення розрахунку - станом на 15.04.2023, склали 147,94грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.10.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.11.2022, (станом на 15.04.2023), становлять 122,46грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.11.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.12.2022, (станом на 15.04.2023), становлять 97,81грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.12.2022. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.01.2023 (станом на 15.04.2023) , становлять 72,33грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.01.2023. 3% річних від простроченої суми у розмірі 10000грн., які мали бути сплачені 18.02.2023, (станом на 15.04.2023) становлять 46,85грн. 3% річних від простроченого боргу у сумі 10000грн., який мав бути сплачено 18.02.2023. Таким чином, загальна сума розрахованих 3% річних від прострочених сум заборгованості (помісячно) за другу половину другого року станом на момент здійснення розрахунку - 08.04.2023, складає 659,99грн. (172,6+147,94+122,46+97,81+72,33+46,85). Також стягненню з відповідачів підлягає неустойка у розмірі подвійної плати(10000грн.х2=20000грн.) за користування річчю за час прострочення повернення орендованого майна після припинення 18.03.2023 договору оренди квартири. Крім того, встановлено, що при переданні квартири в оренду станом на 18.03.2021 показання лічильника електроенергії мали наступні цифри 019478, а станом на 06.04.2023 показання лічильника електроенергії мали показання у вигляді 023358. Тобто, за період часу фактичного перебування у володінні відповідачів квартири з 18.03.2021 по 06.04.2023, що належить [PERSON] спожито 3880кВт. При сталому тарифі на використання електроенергії за вищевказаний період часу 1,44грн. до 250 кВт за місяць, заборгованість за спожиту електроенергію становить 5587,2грн.(3880кВт х1,44грн.). Позивачем у підтвердження нарахувань за спожиту електроенергію надані фотознімки лічильників, квитанції (т.1 а.с.121-124,191-196,201-21,215-218, т.2 а.с.136). До суду з боку відповідачів заяв про погодження із зробленими розрахунками заборгованості або контррозрахунок заборгованості щодо складеного позивачем, не надходило, а тому суд приймає до вирішення справи саме розрахунок позивача про виниклу перед ним заборгованість за договором оренди. Далі, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (частини перша та друга статті 812 ЦК України). Статтею 64 ЖК України передбачені права і обов`язки членів сім`ї наймача: Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Аналогічні положення передбачені і в ст. 160 ЖК України - права і обов`язки членів сім`ї наймача жилого приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові, а саме: члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 163 ЖК України регламентовані умови збереження жилої площі за тимчасово відсутніми наймачем та членами його сім`ї. Так, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, п.п.1, 5 ч.ч.3,4 ст. 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Статтею 71 ЖК України визначено положення про збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Судом встановлено, що договір оренди (найму) від 18.03.2021 укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , саме яка взяла на себе зобов`язання, зокрема, сплачувати встановлену орендну плату за користування квартирою [ADDRESS] . Також встановлено, що з відома [PERSON] у квартирі разом із орендарем [PERSON] поселилися та мають проживати її мати [PERSON] та син [PERSON] . Інші особи в квартирі згідно з умовами договору не мають поселялися та проживати, що і прописано у договорі оренди. Отже, при таких встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позову щодо стягнення заборгованості по несплаченої орендної плати за договором оренди (найму) житлового приміщення від 18.03.2021 у розмірі 65454,59 грн., інфляційні нарахування у розмірі 2591,72грн., 3% річних від сум простроченої заборгованості у розмірі 754,13грн., а також неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення 20000грн (10000грн.х2) за кожен місяць прострочення, необхідно стягнути з орендаря [PERSON] , а заборгованість за електроенергію у розмірі 5587,2грн. підлягає солідарному стягненню з усіх відповідачів, відповідно. Далі, стаття 41 Конституції України визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.11 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Статтею 41 Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР (зі змінами та доповненнями), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених ст.346 ЦК України. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в розумінні положень ст. 391 ЦК України. Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом виселення. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР (зі змінами та доповненнями), у частині першій якої передбачені підстави виселення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач й особи, які проживають разом із ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Позивачем у підтвердження своїх вимог та доводів суду надано такі докази: скріншоти листування між сторонами, фотознімкки будинку та квартири (т.1 а.с.77-120, т.2 а.с.93-98, 132-134, 138-190, 185,196), відеозаписи огляду квартири позивача від 20.05.2023, 27.05.2023, аудіозаписи розмов позивача з [PERSON] від 19.05.2023,20.05.2023. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Отже, аналіз викладеного вище, оцінка наданих позивачем доказів у своєї сукупності, із урахуванням норм чинного цивільного, житлового законодавства України, дає суду дійти висновку, що вимоги позову в цієї частині також є обґрунтованими та доведеними і у суду є правові підстави для їх задоволення в межах заявлених позовних вимог. Далі, за клопотанням позивача судом витребувано докази та отримано наступну інформацію. Так, із Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 21.08.2023 надійшла інформація про те, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в період з 24.02.2022 по 14.08.2023 в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», не виявлено. Із відомостей АТ «Універсал Банк» від 30.08.2023 вбачається, що в АТ «Універсал Банк» станом на 17.08.2023 відсутні наявні відкриті (закриті) банківські рахунки на ім`я [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом, враховуючи матеріали справи, скріншотів листування, дані відеозаписів та аудіозаписів також встановлено, що у квартирі позивача мешкають інші особи, які не визначені договором оренди. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються у разі задоволення позову на відповідачів.

Outcome: partial