Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач КС «Супер Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії. В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК19/0051/18/90/20СЗ від 16.04.2018 року, відповідно до умов п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 15000 грн., а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених Договором. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у вказаній сумі, а позичальник його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером. Позивач стверджує, що відповідач порушив умови Кредитного договору в частині повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просив стягнути з відповідача, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача КС «Супер Кредит», Захарова Я.В. на підставі довіреності, подала заяву зареєстровану судом 26.09.2023 року за вх.№9067, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Проти винесення судом заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38, 39). Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.04.2018 року між КС «Супер Кредит»» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК19/0051/18/90/20СЗ, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за використання кредитом на умовах, визначених цим договором. Згідно з п 3.1 Договору кредит надається відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарний днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після для надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Згідно п.3.3 Договору Тип процентної ставки змінювана. Згідно з п. 3.5 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються у додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною Договору. У разі отримання кредиту траншами Сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного Додаткового договору про транш. Пунктом 3.6 Договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності за Договором становить 10 років, у тому числі щодо неустойки. Згідно п.3.7 Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.п. 8 п. 2.4 Договору відповідач зобов`язується сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, вказаного в останньому укладеному Додатковому договорі про транш. Згідно з п. 6.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов Договору. Крім того, судом встановлено, що 16.04.2018 між сторонами було укладено Додатковий договір про транш № 1 Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що Позивач надає Відповідачу транш у сумі 15000 грн. за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 складає 15000 грн. 16.04.2018 року відповідач звернувся до КС «Супер Кредит» із заявою про зарахування суми за кредитним договором №\~СК19/0051/18/90/20СЗ від 16.04.2018 на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 15000 грн. Також 16.04.2018 відповідач звернувся до КС «Супер Кредит» із заявою, в якій просив зарахувати суму за кредитним договором №\~СК19/0051/18/90/20СЗ від 16.04.2018 на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 15000 грн. Згідно довідки від 16.04.2018 відповідачу на підставі його заяви члена кредитної спілки з кредиту по договору №\~СК19/0051/18/90/20СЗ від 16.04.2018 зараховано на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 15000 грн. Кредитна спілка свої зобов`язання за кредитним Договором про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту виконала в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти, однак відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином і не погасив заборгованість, яка станом на 23.02.2022 року складається у розмірі 18811.28 грн, із якої: 12052,16 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту станом на 16.04.2020 року; 3811,78 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.11.19 по 16.04.2020 року; 2063,30 грн. інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 17.04.2020 року по 23.02.2022 року; 671,62 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 17.04.2020 року по 23.02.2022 року; 212,42 три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 17.04.2020 по 23.02.2022 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Нормами статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1ст. 634 цього\~Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу наведених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентах (поточну та прострочену). Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок не спростовано як і не надано суду доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором. Крім того, відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто чинне законодавство не пов`язує наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум в порядку ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Крім того, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Указане узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеною у постанові по справі від 04.06.2019 року № 916/190/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17 зроблено висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі\~статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, матеріали справи свідчать про те, що Банк свої зобов`язання перед позичальником за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останній здійснював погашення заборгованості не в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № ВВ4-48749-Ф/17-DOM в розмірі 18811 грн. 28 коп., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодним належним та допустимим доказом, зокрема останній не скористався своїм правом надати суду відзив з приводу заперечення позовних вимог, а також не надав доказів повернення ним частково або в повному обсязі грошових коштів Банку, крім того не спростувала розрахунок позивача. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved