Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Мамчик Д.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2017 шлюб між ним та [PERSON] розірвано, з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2017 і до повноліття дітей. Починаючи з 2022 року його майновий стан істотно погіршився, оскільки з початку російського вторгнення в Україну підприємство, на якому він працює фактично перестало вести діяльність та у зв`язку з чим, нараховувати та виплачувати заробітну плату. Також, [INFO] у нього народилася ще одна дитина - [PERSON] . Сімейне та матеріальне становище змінилося, у зв`язку з чим, не має змоги в подальшому виплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 50% від усіх своїх доходів, оскільки така сума є обтяжуючою для нього. Просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 зазначену цивільну справу прийнято до розгляду та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до його початку представником позивача адвокатом Мамчик Д.О. подано заяву про розгляд справи буз участі позивача. Заявлені вимоги підтримано в повному обсязі, просив задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задоволено. Шлюб, зареєстрований 07 жовтня 2005 року у відділі актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом №1083 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь матері дітей [PERSON] , щомісячно у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2017 року, і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] ; а потім стягувати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10-12) Згідно довідки від 07.04.2023 сформованої з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, усього за 2022 рік [PERSON] нараховано заробітну плату у межах максимальної величини у розмірі 51555, 84 грн. (а.с.14-15) Згідно довідки виданої ПАТ «ЕНЕРГООБЛІК», [PERSON] працює з серпня 2021 року на посаді виконавець робіт. Дохід за період з 02 серпня 2021 року по 31 березня 2023 року складає 106030, 84 грн. (а.с.20-21) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . (а.с. 13) Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частини другої ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] на своєму утримання має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача суттєво змінився сімейний та матеріальний стан, у порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/2 частини всіх видів доходу на 1/4 частину всіх видів доходу на утримання дитини [PERSON] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи обставини справи, те, що у позивача змінився майновий та сімейний стан, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим розмір аліментів, стягуваних з нього, необхідно зменшити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved