Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (надалі по тексту - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 73325,23 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 25.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4827200 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року (далі - Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 4 днів. Дата повернення кредиту (29.09.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість перед кредитором. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 20000 грн. - тіло кредиту та 35720 грн. - нараховані проценти, всього - 55720 грн. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі 55720 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконала свої обов`язки за кредитним договором, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 55720 грн., 15100,12 грн. інфляційних втрат, 2505,11 грн. 3% річних, а також судові витрати, які складаються з витрат на судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Аргументи учасників справи. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Представник позивача Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, у якій якою просив розглянути справу без участі позивача, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв, клопотань суду не подав, причини неявки не повідомив. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Судом встановлено, що 25.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4827200 про надання споживчого кредиту (надалі - кредитний договір). (а. с. 42 - 47) Договір № 4827200 про надання споживчого кредиту від 25.09.2021 року підписано відповідачем 25.09.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором [NUMBER]. (а.с. 46 зі звороту) Згідно з п. 1.3 кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн. Згідно з п. 1.4 кредитного договору строк кредиту - 4 дні, дата повернення кредиту (29.09.2021 року) вказана в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. У п. 1.4 кредитного договору сторони також узгодили, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору знижена процентна ставка 1,805 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживачу межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно) буде перераховано за зниженою процентною ставкою. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] , реквізити якої надані [PERSON] відповідно до умов п. 2.1. Договору, та що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів. (а. с. 40-41). 29.09.2021 року Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, Кредитний договір було авто пролонговано відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Згідно з наданою позивачем карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) відповідач на погашення заборгованості за кредитним договором вносила кошти 02.10.2021 року, 05.10.2021 року, 10.10.2021 року, 15.10.2021 року, 18.10.2021 року та 22.10.2021 року. (а.с. 51-54). У зв`язку із внесенням відповідачем коштів на рахунок кредитора, відбулась автопрологація договору. Так, 02.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2584 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 06.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 05.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1140 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 09.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 10.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1900 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 14.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 15.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1520 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 19.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 18.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1140 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 22.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 22.10.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1520 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 4 днів (до 26.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 26.10.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, кредитний договір було автопролонговано, відповідно до п. 4.3. Кредитного договору а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Після 22.10.2021 року відповідач кошти на погашення заборгованості за Кредитним договором не вносила. З урахуванням автопролонгацій кредитного договору, які відбулись, строк дії кредитного договору № 4827200 від 25.09.2021 року - до 24.01.2022 року включно. Згідно з пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф (а.с. 35-39), відповідно до пункту 1.1. якого Фактор (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту (ТОВ «Авентус Україна») (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року у Реєстрі боржників за порядковим номером 2242 значиться боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 4827200, сума заборгованості за основною сумою боргу - 20000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 35720,00 грн., пеня та штрафи - 0 грн., всього заборгованість 55 720,00 грн. (а.с. 57) Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором відносно боржників та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгоіваності. Згідно з наданим позивачем Актом прийому-передачі Реєстру боржників (а.с. 39 зі звороту) та Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 4827200 від 25.09.2021 року у розмірі 55720 грн. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило [PERSON] , шляхом направлення повідомлення про відступлення прав вимоги на електронну пошту [INFO] зазначену [PERSON] при укладенні Кредитного договору. (а.с. 55) Відповідно до наданої суду Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) по кредитному договору № 4827200 від 25.09.2021 року [PERSON] нараховано 2584,00 грн. процентів по зниженій ставці, 42940,00 грн. процентів по стандартній ставці, [PERSON] на погашення заборгованості сплатила 9804,00 грн, які зараховані як сплату нарахованих процентів. Таким чином, згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] має заборгованість за процентами в сумі 35720 грн. ((2584,00 + 42940,00) - 9804,00 = 35720 грн.) заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20000 грн., а всього - 55720,00 грн. (а.с. 51-54) Проценти в сумі 35720 грн. нараховані за період з дати укладення кредитного договору - з 25.09.2021 року по дату закінчення строку дії договору - 24.01.2022 року включно, тобто, в межах строку дії договору. Згідно з розрахунком інфляційних втрат, який міститься в позовній заяві, позивачем за період з лютого 2022 року по червень 2023 року за формулою I = ((si*s):100)-s (де I - сума інфляційних втрат, si - індекс інфляції за певний період, s - сума заборгованості, 100 - переведення відсотків), здійснено розрахунок інфляційних втрат за кредитним договором, загальна сума яких становить 15100,12 грн. (а.с. 5 зі звороту - а.с. 6) Згідно з розрахунком трьох процентів річних, який міститься в позовній заяві, позивачем за період з 25.01.2022 року по 26.07.2023 року за формулою C*3:100:365*Дн (де С - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, 100 - переведення відсотків, 365 - кількість днів у році), здійснено розрахунок трьох процентів річних за кредитним договором, загальна сума яких становить 2505,11 грн. (а.с. 6) Як стверджує представник позивача, станом на дату звернення до суду відповідачем заборгованість за кредитним договором не сплачена. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Щодо укладення електронного договору Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки Договір № 4827200 про надання споживчого кредиту від 25.09.2021 року підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредита) та за відсотками Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а увипадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала у ТОВ «Авентус Україна» кредитні кошти в розмірі 20000 грн., суму якої вчасно не повернула, а тому з неї на користь правонаступника кредитора ТОВ «Авентус Україна» - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належить стягнути заборгованість за кредитом станом на 26.07.2023 року - за основною сумою боргу (тілом кредита) в розмірі 20000 грн., 35720 грн. - суму заборгованості за відсотками за період з 25.09.2021 року по 24.01.2022 року, а всього кошти в сумі 55720 грн. Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на дату розгляду справи) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року на території держави було введено воєнний стан. При цьому відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні було продовжено. На момент розгляду даної справи в Україні діє воєнний стан у зв`язку із повномаштабним збройним вторгненням країни-агресора росії на територію України. У даній справі судом встановлено, що з урахуванням автопролонгацій, які узгоджені сторонами у кредитному договорі, кредитний договір № 4827200 від 25.09.2021 року діяв з 25.09.2021 року по 24.01.2022 року включно. Отже, за порушення боржником грошового зобов`язання за кредитним договором, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по 23.02.2022 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правові підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України після 24.02.2022 року відсутні, а тому позов у частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних з відповідача підлягає частковому задоволенню. Таким чином сума трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту, з урахуванням коштів, внесених відповідачем на погашення заборгованості, за період з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року (кількість днів - 31) становитиме 141,97 грн. (55720 грн. х 3% : 365 х 31). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 сформулювала позицію щодо нарахування та сплати боржником інфляційних втрат за неповний місяць: «38.1. Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. 38.2. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.» Враховуючи, що строк закінчення кредитного договору - 24.01.2022 року, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати у даній справі слід обраховувати за період з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року. Таким чином, з 24.01.2022 року до закінчення січня місяця 2022 року прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання складає 7 днів, що є менше 15 днів, а тому, відповідно до наведеної правової позиції касаційної інстанції за вказаний період інфляційна складова боргу не враховується. З 01.02.2022 року по 23.02.2023 року прострочення складає 23 дні, тобто більше 15 днів, у зв`язку з чим за неповний місяць лютий 2022 року нараховується індекс інфляції на суму боргу: ((101,6*55720):100)-55720=891,52 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, враховуючи наведене, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, з неї на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як правонаступника кредитора ТОВ «Авентус Україна», слід стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4827200 від 25.09.2021 року станом на 26.07.2023 року - за тілом кредита в розмірі 20000 грн., 35720 грн. - суму заборгованості за відсотками за період з 25.09.2021 року по 24.01.2022 року, 891,52 грн. інфляційних втрат за період з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року. та 141,97 грн. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року, а всього кошти в сумі 56753,49 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено на 77,4 % (56753,49 грн. х 100 %: 73325,23 грн.), а тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1668 грн. 40 коп. (2147,20 грн. х 77,7 % : 100). Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу долучив до матеріалів справи: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1423361 (а.с. 58); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 (а.с. 59); копію договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги, укладеного 10.07.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 21-22); звіт від 26.07.2023 року про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року (а.с. 34); копію рахунку на оплату по замовленню № 633/26/07 від 26.07.2023 року (а.с. 31); копію платіжної інструкції № 859 від 26.07.2023 року про оплату 10000 грн. (а.с. 30). У наданих представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу документах міститься інформація про надання адвокатом Столітнім М.М. правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», при цьому, з копії договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, звіту від 26.07.2023 року про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, копії рахунку на оплату по замовленню № 633/26/07 від 26.07.2023 року, копії платіжної інструкції № 859 від 26.07.2023 року, не вбачається, що саме по даній справі - щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] адвокатом Столітнім М.М. надавалась правнича допомога в обсязі, визначеному у звіті, згідно з яким адвокатом витрачено 10 годин на збір та аналіз документів для подання позовної заяви та складення позовної заяви, та що саме по даній справі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатила 10000 грн. за надання правничої допомоги адвокатом. Так, у Звіті про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року про оплату 10000 грн. боржник не конкретизований, а договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги, укладено 10.07.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. стосовно надання ним правової допомоги не у конкретній справі, наприклад, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , а щодо невизначеної категорії справ та боржників, адже сторони договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року визначили, серед іншого, що адвокат має право вести від імені клієнта (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») справи у всіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, а також цивільні та кримінальні справи у всіх судових установах. Платіжна інструкція № 859 від 26.07.2023 року про оплату ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 10000 грн. на користь адвоката Столітнього М.М. також не містить інформації, що саме за надання правової допомоги по справі про стягнення заборгованості з [PERSON] позивачем сплачено вказану суму, у графі «Призначення платежу» зазначено: «сплата за збір, аналіз, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 633/26/07 від 26.07.2023 р., без ПДВ». Відповідно до правового висновку зробленого Великою палатою Верховного суду, у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що у справі відсутні належні докази, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial