Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в інтересах дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є одинокою матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , вперше була поставлена на первинний облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради 15.08.2017 у зв`язку з тим, що мати дитини перебувала під вартою на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2017. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.10.2017 №2313 дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено опікуном громадянку [PERSON] , яка є рідною бабусею дитини. Вироком Вінницького міського суду від 14.12.2017 [PERSON] було звільнено з-під варти. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей міської ради із заявою про повернення їй на виховання доньки [PERSON] . Оскільки [PERSON] були створені всі належні умови для проживання, фізичного, духовного, морального розвитку малолітньої дитини, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.04.2018 малолітню [PERSON] визнано такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та повернуто на виховання матері. 14.11.2018 малолітню [PERSON] було повторно поставлено на первинний облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Підставою для взяття на облік дитини стало перебування матері дитини під вартою згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2018. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.11.2018 №2611 малолітній [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно із рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.11.2018 №2612 опікуном дитини було призначено громадянку [PERSON] . Вінницьким міським судом Вінницької області 22.10.2019 винесено вирок, відповідно до якого [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.05.2020 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Згідно з вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 [PERSON] була звільнена із залу суду за відбуттям строку покарання. Однак з моменту звільнення з місць позбавлення волі мати дівчинки жодного разу не зверталася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з питанням повернення їй на виховання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з вищевикладеним Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду та просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивач не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність відповідача та представника третьої особи, проведення заочного розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 08.09.2015). [PERSON] є одинокою матір`ю (витяг з ДРАЦС із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 13.06.2023 №00040084224). Громадянка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , вперше була поставлена на первинний облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради 15.08.2017 у зв`язку з тим, що мати дитини [PERSON] перебувала під вартою на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2017. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.10.2017 №2313 дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено опікуном громадянку [PERSON] , яка є рідною бабусею дитини (рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.10.2017 №2314). Вироком Вінницького міського суду від 14.12.2017 [PERSON] було звільнено з-під варти. [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей міської ради із заявою про повернення їй на виховання дочки [PERSON] . Оскільки [PERSON] були створені всі належні умови для проживання, фізичного, духовного, морального розвитку малолітньої дитини, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.04.2018 малолітню [PERSON] визнано такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та повернуто на виховання матері. 14.11.2018 малолітню [PERSON] було повторно поставлено на первинний облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Підставою для взяття на облік дитини стало перебування матері дитини під вартою згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2018. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.11.2018 №2611 малолітній [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно із рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.11.2018 №2612 опікуном дитини було призначено громадянку [PERSON] . Вінницьким міським судом Вінницької області 22.10.2019 винесено вирок, відповідно до якого громадянку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.05.2020 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Згідно з вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 [PERSON] була звільнена із залу суду за відбуттям строку покарання. У зв`язку із початком воєнного стану в Україні малолітня дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , разом з опікуном [PERSON] в березні 2022 виїхали до Німеччини. Згідно з листом Посольства України у ФРН від 10.05.2023 року №61212/36-546-53169, [PERSON] та дитина [PERSON] на даний час проживають у Німеччині за адресою: [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] з моменту звільнення з місць позбавлення волі жодного разу не зверталася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з питання повернення їй на виховання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Працівниками Служби у справах дітей Вінницької міської ради неодноразово здійснювалися відвідування громадянки [PERSON] з метою з`ясування намірів щодо повернення їй на виховання доньки за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , однак за цією адресою : [PERSON] та будь-хто інший були відсутні (акти відвідування за місцем проживання від 28.09.2022, 01.11.2022, 16.02.2023). Відповідно до інформації Вінницького міського центру соціальних служб від 15.06.2023 №01-07/618, [PERSON] не зверталась до Центру за отриманням соціальних послуг та не перебувала під соціальним супроводом. Фахівцями ВМЦСС неодноразово було здійснено виходи за місцем проживання [PERSON] , проте двері ніхто не відчиняв. Питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ., розглядалось 20.06.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради. [PERSON] не взяла участі у засіданні комісії. Запрошення про необхідність участі у засіданні у зв`язку із розглядом питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав по відношенню до дочки було направлено за адресою реєстрації її місця проживання. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; а також у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. [PERSON] не приймала участі у засіданні комісії. Запрошення про необхідність участі у засіданні у зв`язку із розглядом питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав по відношенню до дочки було направлено за адресою реєстрації її місця проживання. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , від 06.07.2023 року № 01/00/005/38638, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач не змінила свого ставлення до дитини та ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, а саме: не спілкується, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не проявляє щодо неї батьківської турботи і піклування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає їй матеріального утримання. Відповідач усунулась від виконання обов`язків щодо виховання та розвитку своєї дитини у зв`язку з чим порушуються права дитини відповідача на належне батьківське виховання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт тривалого ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків. Відповідач з моменту звільнення з місць позбавлення волі жодного разу не зверталася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з питання повернення їй на виховання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач виявляє байдужість до дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь та на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом, тобто з 13.07.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь дитини аліментів в частині суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Також суд роз`яснює, що згідно з вимогами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved