Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

08 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява керівника Летичівської окружної прокуратури, за змістом якої [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, в порядку спадкування 20 березня 2018 року набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823083700:04:002:0027 площею 1,8002 га, яка знаходиться на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького району (колишньої Майдан-Вербецької сільської ради Летичівського району) Хмельницької області. Однак, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 20 березня 2018 року по даний час) не виконала обов`язок по її відчуженню і на даний час без перешкод незаконно використовує її, тому на підставі ч. 5 ст. 41 Конституції України, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, п. 10 ч. 1 ст. 346, ст. 356 ЦК України прокурор просить суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вказану земельну ділянку з метою подальшого розпорядження нею. 08 червня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. 17 серпня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 29 серпня 2023 року відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, без звукозапису, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. 29 серпня 2023 року представник позивача Гриньова І. Д. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 28 червня 2023 року подав письмові пояснення, згідно яких вважають позовні вимоги обґрунтованими всіма поданими доказами та такими, що підлягають задоволенню, просять справу розглядати без участі їхнього представника. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій» подав заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (ч. 5). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ч. 6). В ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. В силу ч. 1 ст. 3 ЗК України (тут і далі в редакції на момент реєстрації права власності на земельну ділянку) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Як зазначено у ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п. «а» ч. 3). Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч. 5). Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. У ч. 3 ст. 81 ЗК України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Як зазначено у ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. В силу ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, конфіскація за рішенням суду (п. «д»); невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом (п. «е»). Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права (ч. 1). У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч. 2). В ч. 1 ст. 148 ЗК України визначено, що земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. За приписами п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації: Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом (ч. 1). Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом (ч. 2). Із наведених положень ЗК України випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянам України. Іноземці можуть набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення у випадку прийняття спадщини, однак протягом року такі земельні ділянки підлягають відчуженню. У разі невиконання таких вимог закону для іноземця настають наслідки - земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №323647567 від 22 лютого 2023 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823083700:04:002:0027 площею 1,8002 га, яка знаходиться на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького району (колишньої Майдано-Вербецької сільської ради Летичівського району) Хмельницької області. Право власності зареєстровано 20 березня 2018 року на підставі свідоцтва про право на спадщину 105. Згідно листа Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області №27813-22 від 05 грудня 2022 року, встановлено ряд земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області, якими протиправно володіють громадяни рф в порушення ЗК України, зокрема: із кадастровим номером 6823083700:04:002:0027 площею 1,8002 га, власник - [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2018 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є його сестра - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,8002 га, розташованої на території Майдан-Вербецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823083700:04:002:0027. Тобто, [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, тобто у період з 20 березня 2018 року по 20 березня 2019 року, не виконала обов`язок по її відчуженню, цього вона не зробив й на даний час, тобто порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, тому суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави для конфіскації спірної земельної ділянки у власність держави. Суд погоджується з доводами позивача, що наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім того, воєнні дії, які ведуться на території України, вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства, була безумовно повернута у власність держави. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений у ч. 4 ст. 81, ч. 1 і ч. 2 ст. 145 ЗК України. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України прокурор належними і допустимими доказами довів правомірність заявлених вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження прокурора, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений прокурором судовий збір підлягає стягненню з відповідача. 08 червня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області задоволено заяву керівника Летичівської окружної прокуратури про забезпечення позову і накладено арешт на земельну ділянку [PERSON] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823083700:04:002:0027 площею 1,8002 га, яка знаходиться на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького району (Майдан-Вербецької сільської ради Летичівського району) Хмельницької області. Заборонено [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6823083700:04:002:0027 з іншими земельними ділянками. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На час ухвалення судом рішення у даній справі до суду не надходили вмотивовані клопотання учасників справи про скасування заходів забезпечення позову. У зв`язку з тим, що судом ухвалюється рішення про задоволення позову, однак рішення суду набирає законної сили у визначений процесуальним законом строк, тому вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України.

Outcome: approved