Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків. Справа перебувала в провадженні суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В.А., Білінської О.В.. На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м. Харкова № 02-13/23 від 08.02.23 відповідно до п.п. 2.3.50 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 640/14765/19. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи головуючим у справі визначено суддю Червонозаводського районного суду м. Харкова Клімову С.В.. Позивач мотивує свою позовну заяву тим, що з 09.10.1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Позивач разом зі своїм чоловіком спільно в шлюбі придбали квартиру, що розташована за адрескою: [ADDRESS] ( згідно рішення ХМР № 12/15 від 20.11.2015 року перейменовано на [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу спірної квартири укладеним між [PERSON] та відповідачем [PERSON] .. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Позивач зазначає, що у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, у зв`язку з тим, що дану квартиру зареєстровано за іншою особою. Позивач вказує, що нею у Департаменті реєстрації Харківської міської ради була отримана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.07.2019 року в якій крім іншого вказано, що зареєстроване 23.01.2015 року за її чоловіком [PERSON] право власності на вказану квартиру було скасовано 21.12.2018 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року по справі № 640/13084/15-ц. Таким чином власником вказаної квартири став попередній власник відповідач по справі [PERSON] .. Позивач зазначає, що за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року у справі 640/13084/15-ц було задоволено позов заступника прокурора м. Харкова в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Т.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова М.В. про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння. При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що після смерті матері [PERSON] успадкував відповідно до ст. 1268 ЦК України належну їй на праві власності частку квартири, що підтверджується листом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 04.06.2011 за № 2108/01-16. Таким чином, [PERSON] є єдиним власником спірної квартири, ринкова вартість якої згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2015 за № 4726 складає 430 000 грн. У той же час, органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору дарування від 05.08.2014 за № 3014 право власності на квартиру перейшло від [PERSON] (дарувальника) до [PERSON] (обдаровуваного), а державним реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко Т.А. прийнято рішення від 05.08.2014 за індексним номером 14941388, на підставі якого зроблено запис від 05.08.2014 за № 6576617 про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] .. Разом з цим, в матеріалах інвентаризаційної та приватизаційної справи, вилучених слідчим у КП «ХМБТІ», наявні оригінали заяви про приватизацію від 30.03.1999, довідки про склад сім`ї наймача - [PERSON] та її сина [PERSON] , розпорядження Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 19.05.1999 за № 33402, свідоцтва про власності на квартиру від 19.05.1999, якими підтверджується факт, що право власності на квартиру було оформлено під час приватизації саме на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Факт підроблення правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності від 19.05.1999 року підтверджується висновком НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області від 28.05.2015 за № 232, проведеним під час розслідування кримінального провадження. Згідно інформації прокуратури м. Харкова, у березні 2015 року прокуратурою міста за результатами розгляду звернення КП «Жилкомсервіс» щодо порушення житлових прав [PERSON] розпочато кримінальне провадження № 42015220010000009 за ч. 3 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , досудове розслідування у якому здійснюється СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області. На теперішній час особи, причетні до правопорушення не встановлені, місцезнаходження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не встановлено, підозра нікому не пред`явлена. У подальшому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна квартира відчужувалась ще декілька разів: - від [PERSON] - [PERSON] на підставі договору дарування від 06.08.2014 за № 628, право власності за [PERSON] було зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО Попрас Ю.В. за № 6585512 від 06.08.2014; - від [PERSON] - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2014 за № 1374, право власності за [PERSON] було зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО Чижовою Н.А. за № 6924886 від 08.09.2014; - від [PERSON] - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2015 за № 64, право власності за [PERSON] зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. за № 8474601 від 23.01.2015. Враховуючи те, що запис № 8474601 від 23.01.2015 містить недостовірні відомості про наявність права власності на квартиру за [PERSON] , яка за приписами ст.ст. 387-388 ЦК України йому не належить, та перешкоджає подальшій реалізації прав і законних інтересів [PERSON] , рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ХМНО Полякової М.В., на підставі якого зроблено цей запис, підлягає скасуванню за рішенням суду. Позивач зазначає, що сплачену померлим чоловіком [PERSON] грошову суму 414 000,00 грн за договором купівлі-продажу вказаної квартири від 23.01.2015 року за № 64 відповідач [PERSON] отримав без правової підстави та вона має право на їх повернення, в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути грошові кошти, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2023 року справу прийнято в провадження судді Клімової С.В. та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, просив у разі неявки відповідача до судового засідання ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 09 жовтня 1993 року зареєстрували шлюб про що було складено відповідний актовий запис за № 451, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого повторно Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова від 01.09.1998 року серія [NUMBER] ( а. с. 8). 23 січня 2015 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 64. Предметом даного договору є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3 вказаного договору за домовленістю сторін продаж квартири вчиняється за 414 000 грн, які продавець [PERSON] отримав повністю ще до підпису цього договору від покупця [PERSON] відповідно до вимог діючого законодавства, шляхом безготівкового розрахунку ( а. с. 9-10). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 32604290 від 23.01.2015 року вбачається, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] , номер запису про право власності: 8474601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 424153163101 ( а. с. 11). З свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 13.07.2016 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] про що складено відповідний запис за № 10546 від 13.07.2016 року ( а. с. 12). Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 45572795 від 27.10.2016 року підтверджується, факт реєстрації спадкової справи № 59714587 після смерті [PERSON] ( а. с. 13). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.06.2019 року, державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , у зв`язку з тим, що дану квартиру зареєстровано за іншою особою ( а. с. 14-15). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 174453153 від 19.07.2019 року крім іншого вказано, що зареєстроване 23.01.2015 року за [PERSON] право власності на вказану квартиру було скасовано 21.12.2018 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року по справі № 640/13084/15-ц ( а. с. 16-20). Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року по справі № 640/13084/15-ц підтверджується, що вказаним рішенням позовні вимоги заступника прокурора м. Харкова в інтересах [PERSON] - задоволено. Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору дарування квартири [ADDRESS] (згідно рішення ХМР №12/15 від 20.11.2015 року перейменовано на [ADDRESS] , укладений 05.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренком Т.А. 05.08.2014 за номером 14941388, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №6576617 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] (згідно рішення ХМР №12/15 від 20.11.2015 року перейменовано на [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М.В. 23.01.2015 за номером 18814353, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №8474601 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] (згідно рішення ХМР №12/15 від 20.11.2015 року перейменовано на [ADDRESS] . Витребувано на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] (згідно рішення ХМР №12/15 від 20.11.2015 року перейменовано на [ADDRESS] . Стягнуто на користь держави з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судовий збір у розмірі 1218 грн. з кожного ( а.с. 21-26). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 349208640 від 05.10.2023 року вбачається, що право власності квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] .. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зазначені положення ст.1212 ЦК України є загальними щодо спеціальних, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України. Згідно ч.1 статті 177 ЦК України,- об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1230 ЦК України регламентовано, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях, або право на відшкодування збитків, що належало спадкодавцеві відповідно до закону. Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «РуїзТоріха проти Іспанії» (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки вчинений правочин між померлим чоловіком позивача та відповідачем визнано недійсним кошти отримані відповідачем [PERSON] за вказаним правочином підлягають поверненню позивачу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за клопотання про забезпечення позову у розмірі 384,20 грн. Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за клопотання про забезпечення позову у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved