Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У серпні 2022 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох її дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача на особисті рахунки дітей аліменти в розмірі по частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю цих дітей є відповідач [PERSON] , яка з 14 квітня 2021 року перебуває у шлюбі із [PERSON] , проживають вони учотирьох у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить останньому. Батьком неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] , з яким матір дитини, відповідач [PERSON] раніше перебувала у шлюбі та який розірваний за рішенням суду від 12 листопада 2010 року. Батьком малолітньої [PERSON] зі слів матері відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України зазначений [PERSON] . 18 липня 2022 року виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - виконком Великодимерської с/ради) прийняв рішення за № 147 "Про негайне відібрання дітей у матері", яким вирішив негайно відібрати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від їхньої матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дітей, та направити цих дітей до Центру "Дитяча лікарня" Броварської багатопрофільної клінічної лікарні для подальшого влаштування. Підставою для прийняття виконкомом Великодимерської с/ради такого рішення було те, що згідно із актом № 78 від 18 липня 2022 року обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання вказаних двох дітей, встановлено, що матір`ю дітей [PERSON] належних умов для проживання та розвитку дітей не створено, у будинку брудно, повна антисанітарія, брудний посуд, постільна білизна, продукти харчування та свіжоприготовлена їжа відсутні. Діти брудні, мають неприємний запах, одяг занедбаний і забруднений. Розвитком дітей матір не займається. Згідно із актом проведення рівня безпеки дітей: неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] , у будинку, де проживають діти, умови проживання незадовільні. [PERSON] особисто повідомив про небезпеку, попросив допомоги, зазначив, що проживати вдома не хоче, має бажання навчатися в спорт-інтернаті; хлопчик періодично втікає та не ночує вдома, через сварки з вітчимом [PERSON] ; діти мають зовнішні ознаки недогляності та занедбаності, у них низький рівень гігієни, поруч з ними відчувається неприємний запах; діти одягнуті в брудний одяг. Під час візиту [PERSON] викликано швидку медичну допомогу. Лікарі повідомили, що останню потрібно влаштовувати в спеціалізований заклад, де їй надаватимуть допомогу, оскільки вона виснажена, ледь ходить, не може обслуговувати себе та дітей. Лікарі пов`язують такий стан матері, з тим, що вона давно не їла. Зі слів її чоловіка [PERSON] , у його дружини епілепсія, вона має інвалідність з дитинства. 18 липня 2022 року працівниками сектору ювенальної превенції Броварського РУП ГУ НП в Київській області відносно [PERSON] , чоловіка відповідача, було складено протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі щодо неповнолітнього пасинка [PERSON] ). На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду засідання комісії була повідомлена належним чином. Чоловік останньої [PERSON] повідомив, що він проживав із [PERSON] у цивільному шлюбі, у 2021 році вони зареєстрували шлюб. Він є біологічним батько малолітньої [PERSON] , проте своє батьківство щодо цієї дитини він ще не оформив. Вони є віруючими, тому дітей до школи не пускав, усі вони мало спілкуються з людьми. Його дружина [PERSON] часто хворіє, госпіталізувати її до медичного закладу він не встиг. Просив повернути дітей та не позбавляти матір [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] . 22 липня 2022 року виконкомом Великодимерської с/ради прийнято рішенням за № 151, із урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини, затверджено висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно двох її дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням матері від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення матері від виховання дітей та свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Представник позивача Органу опіки та піклування Щипакіна К.В. у судовому засіданні позов підтримала, просила з метою захисту прав дітей задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином обізнаною про розгляд судом цієї справи, належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд вона не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. З`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 14 квітня 2021 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила після одруження прізвище на " [PERSON] ". Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] у селі Жердова Броварського району Київської області, його матір`ю є відповідач у справі [PERSON] , батьком - [PERSON] , про що 08 березня 2003 року виконавчим комітетом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 05. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 133 СК України, оскільки батьки цієї дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2010 року. Іншим рішенням суду від 15 червня 2011 року з батька дитини [PERSON] на користь матері дитини [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2008 року та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21 липня 2022 року № 00036235587, копіями зазначених рішень судів. Малолітня [PERSON] народилася [INFO] у селі Жердова Броварського району Київської області, її матір`ю є відповідач [PERSON] , батьком цієї дитини зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України записаний [PERSON] , про що 20 лютого 2012 року виконавчим комітетом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 8, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2012 року та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21 липня 2022 року № 00036235319. Відповідач [PERSON] зі своїми двома дітьми: сином [PERSON] , дочкою [PERSON] та чоловіком [PERSON] фактично проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить чоловікові відповідача. 18 липня 2022 року за зазначеною адресою місця проживання дітей комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім`ї Великодимерської с/ради [PERSON] , фахівця соціальної роботи управління соціального захисту населення селищної ради [PERSON] , директора Комунального закладу "Гоголівське навчально-виховне об`єднання" [PERSON] обстежено умови проживання дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , за результатами якого складено акт за № 78, із якого вбачається, що належних умов для проживання та розвитку дітей їхньою матір`ю [PERSON] не створено, у будинку брудно, повна антисанітарія, брудний посуд, постільна білизна у дітей відсутня, продукти харчування та свіжоприготовлена їжа теж відсутні. Діти брудні, мають неприємний запах, одяг занедбаний і забруднений. Розвитком дітей матір [PERSON] не займається, відсутні місця для навчання дітей. Зазначені обставини щодо відсутності належних умов для проживання дітей у вказаному будинку підтверджуються актами від 18 липня 2022 року проведення оцінки рівня безпеки дітей, неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] , складеними вказаною комісією, у яких зазначено, що неповнолітній [PERSON] проживати вдома не хоче, має бажання навчатися в спорт-інтернаті. Хлопчик втікає з дому, через сварки з вітчимом. Діти мають зовнішні ознаки недоглянутості та занедбаності, у них низький рівень гігієни, поруч із ними відчувається неприємний запах, діти одягнуті в брудний одяг. Також у цих актах зазначено, що під час візиту матері дітей [PERSON] викликали швидку допомогу. Лікарі повідомили, що останню потрібно влаштовувати в спеціалізований заклад, де їй надаватимуть допомогу, оскільки вона виснажена, ледь ходить, обслуговувати себе та дітей [PERSON] не може. Зі слів чоловіка останньої [PERSON] , у його дружини епілепсія, вона має інвалідність з дитинства. 18 липня 2022 року комісією у складі представників органу опіки та піклування, служби у справах дітей, сектору ювенальної превенції Броварського РУП і лікарем педіатром складено акт про негайне відібрання двох дітей [PERSON] та [PERSON] від їхньої матері [PERSON] , відповідача у справі. Того ж дня, 18 липня 2022 року, виконкомом Великодимерської с/ради прийнято рішення за № 147 про негайне відібрання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , від їхньої матері [PERSON] , у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю та направлення дітей до Центру "Дитяча лікарня" Броварської багатопрофільної клінічної лікарні для подальшого влаштування. Згідно із характеристикою старости Жердівського старостинського округу виконкому Великодимерської с/ради від 21 липня 2022 року № 184, [PERSON] , 1985 р. н. до 2020 року проживала в [ADDRESS] , у власному будинку. На даний час разом з дітьми вона проживає в селі Гоголів, на житловій площі чоловіка. Має двох дітей: сина [PERSON] , 2008 р. н. та дочку [PERSON] , 2012 р. н. За останній період проживання у селі Жердова вона перестала спілкуватися з людьми, з рідними, не хотіла приймати допомоги. Часто дітей залишала без догляду, закривала їх у будинку, а сама зникала в невідомому напрямку. Дітей ізолювала від суспільства, не пускала до школи, не давала дітям спілкуватися з однолітками. На зауваження щось змінити в своєму житті не реагувала. У будинку часто був безлад. Після переїзду до чоловіка у село Гоголів зовсім перестала з`являтися в селі. Рідня і близькі люди не могли вийти з нею на контакт. Всі питання по нотаріальному дорученню вирішував її чоловік. Відповідно до характеристики старости Жердівського старостинського округу виконкому Великодимерської с/ради від 21 липня 2022 року № 185 малолітня [PERSON] , 2012 року народження, до 2020 року проживала разом із матір`ю і старшим братом у [ADDRESS] . Дитина дитячий садок та школу не відвідувала, із дітьми не спілкувалася. [PERSON] весь час знаходилася у будинку зі старшим братом. На свій вік дитина не відповідала в розвитку, матір дитину до навчального закладу не відправила. Із характеристики в.о. директора КЗ "Тарасівське НВО" вбачається, що [PERSON] навчався у закладі 4 роки (з 2016 по 2020 навчальні роки). На кінець 2020 року учень показав середній рівень навчальних досягнень. [PERSON] виявив неглибокі знання з навчальних дисциплін, проте проявляв старанність у навчанні, ставив запитання про незрозуміле. Учень надавав перевагу предметам гуманітарного циклу. Він чемний, дружелюбний, товариський, не схильний до агресії. Було видно, що йому не вистачає уваги, тому це він намагався компенсувати у школі. Вихованням і навчанням сина займалася матір [PERSON] , до школи матір приходила рідко, спілкування відбувалося переважно у телефонному режимі, батьківські збори вона не відвідувала. Після закінчення 4 класу був переведений до КЗ "Гоголівське НВО". Згідно із характеристикою старости Гоголівського старостинського округу виконкому Великодимерської с/ради від 21 липня 2022 року № 91 [PERSON] одружена, проживає вона у селі Гоголів близько двох років із сином [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] . Житлово-побутові умови проживання сім`ї незадовільні, мати домашнім господарством, вихованням дітей не займається. Візуально стан здоров`я [PERSON] незадовільний: координація руху порушена, зовнішній вигляд хворобливий та неохайний. Діти не доглянуті, брудні, часто голодні. У характеристиці, наданій директором та практичним психологом КЗ "Гоголівське НВО" від 18 липня 2022 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , навчається у даній школі з п`ятого класу. [PERSON] має достатній рівень знань. Учень має велике прагнення до навчання, проте не має можливості навчатися повноцінно. Спостерігається педагогічна занедбаність, особливо з предметів природничо-математичного циклу. Вітчим ізолював дітей від соціуму та не дозволяє дітям спілкуватися з людьми. Два роки психологічна служба закладу не могла провести обстеження умов родини та потрапити у будинок. Відповідно до характеристики, наданої директором КЗ "Гоголівське НВО" від 18 липня 2022 року [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі з першого класу, проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчалась за сімейною (домашньою) індивідуальною формою, має початковий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Загальний фізичний розвиток дитини не відповідає віковій нормі. Дитина важко йде на контакт, потрібна постійна мотивація. У дитини настрій може дуже змінюватися, якщо щось не подобається проявляє агресію. Неохоче виконує індивідуальні завдання. Навички самоконтролю, уміння підібрати власні приклади, пояснювати свої дії дитина не може. Спостерігається педагогічна занедбаність. Увага нестійка, пам`ять короткочасна, мислення на рівні 7 років. [PERSON] виховується у родині, де не приділяють належної уваги навчанню та вихованню дітей. [PERSON] ізолював дітей від спілкування із однолітками. У будинку антисанітарія, немає умов для проживання дітей. [PERSON] два роки не дозволяв потрапити у помешкання представникам соціальної служби закладу. Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 22 липня 2022 року прийнято рішення за № 151 про затвердження висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У даному висновку зазначено, що матір цих дітей [PERSON] нехтує виконанням належним чином своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та розвитком дітей, станом здоров`я, не забезпечує матеріально, не готує дочку до дорослого життя, тому з метою захисту прав та інтересів дітей Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц виклав правовий висновок та зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суду у постанові від від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19 зазначив, що ухилення від виховання дитини може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, "відновити" сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (параграф 100). У справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини на держави-учасниці покладений обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки відносно двох її дітей: неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] , у будинку, де проживає сім`я, брудно, антисанітарія, брудний посуд, постільна білизна у дітей відсутня, продукти харчування та свіжоприготована їжа теж відсутні. Для виховання та розвитку дітей належних умов матір`ю не створено, відсутні місця для навчання. Розвитком дітей матір не займається. Діти тривалий час перебували в ізоляції від суспільства. Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що, суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У ч. 2 ст. 170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року справі "Савіни проти України" вказав, що право батьків і дітей бути поруч одне з одним - це основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків позбавляє дитину її коріння і виправдати це можна лише за поодиноких обставин. Факт неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків та винної поведінки відповідача належного догляду за дітьми, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, наданими стороною позивача доказами. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Ухвалити таке рішення суд має лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме - ставлення батьків до дітей. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] належного догляду за дітьми не здійснює, не займається вихованням сина та дочки, а також стан здоров`я відповідача, суд вважає, що залишення проживання дітей разом із матір`ю на даний час є небезпечним для їх життя та здоров`я, оскільки належних умов для проживання дітей матір`ю не створено, тому суд дійшов висновку, що з метою захисту інтересів дітей, їх фізичного, емоційного здоров`я, права на безпечні умови проживання необхідним є відібрати дітей від матері на підставі ст. 170 СК України та не застосовувати крайній захід впливу до матері, яка не виконує своїх батьківських обов`язків, що буде відповідати інтересам дітей. Суд вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про необхідність зміни свого ставлення до виховання своїх двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 4 ст. 170 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На виконання вимог ч. 4 ст. 170 СК України, суд вважає, що із [PERSON] на особові рахунки дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі по частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також згідно із ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 3, 6 Закону України "Про судовий збір" із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial