Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.05.2023 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних та 3% річних, яку мотивовано тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020 року № 127/30388/19 [PERSON] визнано винуватим за ст. 122 ч. 1 КК України, призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 1 р. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6\~311,71 грн., моральну шкоду в сумі 3\~000 грн., втрачений заробіток внаслідок зменшення загальної працездатності в розмірі 3\~482,81 грн., судові витрати в розмірі 11\~100 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05.10.2020 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020 року щодо [PERSON] залишено без змін. \~ \~ \~ \~09.12.2020 року було видано виконавчий лист у справі № 127/30388/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, який було пред`явлено до примусового виконання. 18.12.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63958574. В ході здійснення виконавчого провадження з боржника утримано кошти, а саме: витрати виконавчого провадження за користування АСВП 165, 91 грн., виконавчий збір 15, 82 грн., 158, 27 грн. перераховано на користь [PERSON] згідно платіжного доручення № 7209 від 01.07.2021 року. Станом на 25.01.2022 року борг складає 23\~736, 25 грн. Постановою державного виконавця від 25.01.2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист у справі № 127/30388/19 повернуто стягувачу. 19.04.2022 року виконавчий лист у справі № 127/30388/19 був повторно пред`явлений до примусового виконання, відкрито виконавче провадження № 68827994. Від [PERSON] через відділ ДВС на рахунок [PERSON] перераховані кошти: 11.03.2023 4\~183,03 грн., 21.02.2023 року 12\~431,82 грн., 09.02.2023 року 6\~121,40 грн. Постановою державного виконавця від 10.03.2023 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 127/30388/19 було закінчене. За час невиконання судового рішення відповідач працював та отримував заробітну плату, однак з 05.10.2020 року ухилявся від виконання свого зобов`язання і борг в сумі 23\~894,52 грн. був стягнутий в примусовому порядку лише в період з 09.02.2023 року по 11.03.2023 року. На підставі\~ст.ст.\~11\~ч.\~5,\~625\~ч.\~1\~ЦК України\~за період\~з 05.10.2020\~року по\~01.07.2021\~року інфляційні\~втрати складають\~2\~340,34\~грн.\~і розраховані\~на суму\~боргу 23\~894,52\~грн.,\~3%\~річних за\~цей період\~становлять 529,79 грн. За період з 01.07.2021 року по 09.02.2023 року інфляційні втрати складають 7\~597, 49 грн. і розраховані на суму боргу 23\~736, 25 грн., 3% річних за цей період становлять 1\~149,09 грн. Загалом інфляційні втрати та 3 % річних за періоди з 05.10.2020 року по 01.07.2021 року та з 01.07.2021 року по 09.02.2023 року складають 11\~616, 71 грн. (розрахунок: 2\~340,34 грн. + 529,79 грн. + 7\~597,49 грн. + 1\~149,09 грн.). Позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача: інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 11\~616,71 грн. та судові витрати: 1\~073, 60 грн. судового збору та 3 \~00 грн. витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача адвокат Мунтян Є.В. позов підтримав за викладених обставин, просив вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі згідно вимог ч. 5 ст. 11, ст. 625 ЦК України, а також стягнути судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав відповідно до викладених обставин. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] має дохід і міг виконати вирок суду в частині стягнення коштів вчасно, однак, не зробив цього. Просив його вимоги задоволити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на його користь кошти за невиконання зобов`язання, що виникло 05.10.2020 року, в загальному розмірі 11\~616,71 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020 року № 127/30388/19 [PERSON] визнано винним за ст. 122 ч. 1 КК України, призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6\~311,71 грн., моральну шкоду в сумі 3\~000 грн., втрачений заробіток внаслідок зменшення загальної працездатності в розмірі 3\~482, 81 грн., судові витрати в розмірі 11\~100 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05.10.2020 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020 року залишений без змін. \~ \~ \~ \~09.12.2020 року було видано виконавчий лист у справі № 127/30388/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, втраченого заробітку, судових витрат, в загальній сумі 23\~894,52 грн., який було пред`явлено до примусового виконання. 18.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63958574. В ході здійснення виконавчого провадження з боржника утримано кошти, а саме: витрати виконавчого провадження за користування АСВП 165,91 грн., виконавчий збір 15,82 грн., перераховано на користь [PERSON] суму на погашення боргу в розмірі 158,27 грн. згідно платіжного доручення № 7209 від 01.07.2021 року. Постановою державного виконавця від 25.01.2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист у справі № 127/30388/19 повернуто стягувачу. Станом на 25.01.2022 року борг складає 23\~736,25 грн. 19.04.2022 року виконавчий лист у справі № 127/30388/19 був повторно пред`явлений до примусового виконання, відкрито виконавче провадження № 68827994. Від боржника [PERSON] через відділ ДВС на рахунок [PERSON] перераховані кошти: 09.02.2023 року 6\~121,40 грн., 21.02.2023 року 12\~431,82 грн., 11.03.2023 року 4\~183,03 грн. Постановою державного виконавця від 10.03.2023 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 127/30388/19 було закінчено в зв`язку з повним виконанням. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначив, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правовідносини між сторонами виникли з приводу завдання шкоди та виконання грошового зобов`язання на підставі рішення суду, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України. Основною засадою судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України). Статтею 129-1 Конституції України визначено: суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України (ст. 533 КПК України). Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Крім того, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст. 526 ч.1, ч. 2 ЦК України). За змістом\~статей 524, 533-535 і 625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто,\~грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.\~Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Статтею 530\~ЦК України визначено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~вимог ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що в зв`язку з простроченням боржником [PERSON] виконання грошового зобов`язання за вироком суду, права [PERSON] порушені і підлягають захисту в обраний ним спосіб, шляхом стягнення інфляційних і 3% річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, у постанові від 16.05.2018 року № 686/21962/15-ц вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Разом з\~тим,\~пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30хвилин 24.02.2022 року. Станом на день ухвалення судом у даній справі судового рішення відповідним Указом воєнний стан не скасовано. Отже, враховуючи вимоги ст. 625 ч. 1 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також часткове погашення боргу в сумі 158,27 грн. (01.07.2021 року) суд наводить власний розрахунок 3% річних і інфляції за період з 05.10.2020 року (день набрання вироком законної сили) до 01.07.2021 року (часткове погашення боргу) на суму 23\~894,52 грн. і з 01.07.2021 року до 23.02.2022 року (звільнення від відповідальності за ст.. 625 ЦК в зв`язку з введенням воєнного стану) на суму 23\~736,25 грн. За період з 05.10.2020 року по 01.07.2021 року (сума боргу 23\~894, 52 грн.) інфляційні втрати складають 2\~340,29 грн. Індекс інфляції за жовтень 2020 101, 00, за листопад 2020 101,30, за грудень 2020 100, 90, січень 2021 101, 30, лютий 2021 101, 00, березень 2021 101,79, квітень 2021 100, 70, травень 2021 101, 30, червень 2021 100, 20. Розрахунок: 23\~894, 52 ? 1,09794452 23\~894,52 = 2\~340, 29 грн.). 3% річних за цей період складає 529,78 грн. Розрахунок: період прострочення грошового зобов`язання з 05.10.2020 до 31.12.2020 (88 днів) 23\~894, 52 ? 3% ? 88:366:100 = 172, 35 грн.; з 01.01.2021 до 01.07.2021 року (182 дня) 23\~894, 52 ? 3% ? 182:365:100 = 357,44 грн. Загалом 529,78 грн. За період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року (сума боргу 23\~736,25 грн.) інфляційні втрати складають 1\~534,01 грн. Індекс інфляції за липень 2021 року 100,10, серпень 2021 року 99, 80, вересень 2021 101, 20, жовтень 2021 100, 90, листопад 2021 100, 80, грудень 2021 100, 60, січень 2022 101, 30, лютий 2022 101, 60 Розрахунок: 23\~736, 25 х 106,463 (сукупний індекс) : 100% 23\~736, 25 = 1\~534, 01 грн.) 3% річних складає 464,32 грн. Розрахунок: період прострочення грошового зобов`язання з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року (184 дні) 23\~736, 25 ? 3% ? 184:365:100 = 464,32 грн. Загалом інфляційні втрати та 3 % річних за період з 05.10.2020 року по 01.07.2021 року та за період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року складають 4\~868, 40 грн. (Розрахунок: 2\~340, 29 + 529, 78 грн. + 1\~534, 01 грн. + 464, 32 грн.) Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 4\~868, 40 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахування ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 22) пропорційно сумі задоволених позовних вимог (41%), що становить 440,17 грн. (1073,60?41%:100=440,60 грн.). Оскільки позивач не надав доказів понесення витрат на правничу допомогу в сумі 3\~000 грн., дана сума стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: approved