Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

29 травня 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №12425 від 15 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 25482,06 грн. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Також позивачка зазначає, що вчинення приватним нотаріусом Харою Н.С. 15 березня 2021 року оскаржуваного виконавчого напису за реєстровим №12425 відбулось після анулювання ліцензії нотаріуса (наказ Міністерства юстиції України №931/5 від 12.03.2021 року). Ухвалою суду від 05 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. документи та матеріали, на підставі яких вчинено виконавчий напис №12425 від 15.03.2021 року щодо звернення стягнення на користь Товариства з обмеженю відповідальністю «ФК «Фінрезерв Плюс» з [PERSON] заборгованості в розмірі 25482,06 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У судове засідання відповідач та третя особа повторно не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином; причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи до суду не надали. Зі згоди позивачки суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12425 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 006-14544-051112 від 05 листопада 2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшло до нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна» відповідно до Договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №142/К та №143/К від 26.01.2018 року; у подальшому 30.12.2020 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-30/12, на підставі якого ТОВ «ФК Уно Капітал» набуло право нового кредитора; 27 січня 2021 року між ТОВ «ФК Уно Капітал» та ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №1-27/01, за яким ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» набуло право нового кредитора до боржника за кредитним договором (а.с.9 на звороті). За змістом вказаного виконавчого напису, його вчинено приватним нотаріусом на підставі статтей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Виконавчий напис вчинено у зв"язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором за період з 17 серпня 2018 року по 27 січня 2021 року, загальна сума, яка підлягає стягненню 25482,06 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 17548,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6284,06 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1500 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 150,00 грн. (а.с.9 на звороті). Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. 28 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 68007715 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с.13) та постановою від 13 січня 2022 року накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] (а.с.15). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п.2, яким врегульовано вчинення виконавчих написів за кредитними договорами. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису правова норма щодо вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, якою керувався нотаріус при його вчиненні, не існувала, а тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності визначених законом підстав. Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу разом із відповідною заявою стягувача було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також відомості щодо повідомлення позивача про поетапний перехід прав вимоги за кредитним договором № 006-14544-051112 від 05.11.2012 року від ПАТ «Дельта Банк» до відповідача і отримання боржником письмової вимоги стягувача про сплату заборгованості. Отже, наявні підстави для висновку про неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором. Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved