Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

15 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 3,18 умовних кадастрових гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123780500:02:001:0365, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у с. Балаклея Смілянського району Черкаської області померла [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право власності на спадщину. З своє життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки (пай) на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЧР 0321313. За результатами розпочатої [PERSON] процедури приватизації земельної ділянки, виданий державний акт на ім`я [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №169099, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 366 від 20 вересня 2004 року. Земельна ділянка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 3,18 укг, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий [PERSON] , оскільки був виданий та зареєстрований після її смерті, тобто [INFO] . [PERSON] не оформивши належним чином своє право власності на земельну ділянку, яка залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] помер. Після його смерті спадщину прийняв він, оскільки заволодів спадковим манйом та вступив в управлінням та розпорядженням ним. Враховуючи викладене, [PERSON] було розпочато, але не завершено процедуру приватизації в розумінні ст.125, 126 ЗК України. Таким чином, позивач має право на завершення приватизації зазначеної земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України та право на отримання правовстановлюючого документа на своє ім`я, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 16 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Балаклеївської об`єднаної територіальної громади у підготовче судове засідання не з`явився, сільський голова звернулась до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 1995 року вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Піля її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 3,18 умовних кадастрових гектари, що розташована в КСП «Дружба» на території Балаклеївської сільської ради Черкаського району, Черкаської області. Відповідно до повідомлення Головного управління держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.21-2835/2-23 від 02 червня 2023 року [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР\~ № 0321313, як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба» на території Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Даний сертифікат зареєстровано 09 березня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 937. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Як вбачається з листа головного управління держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.21-2835/2-23 від 02 червня 2023 року за [PERSON] в замін зазначеного вище сертифікату був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №169099, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 366 від 20 вересня 2004 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку не [PERSON] не отриманий, оскільки виданий на її ім`я вже після смерті. Згідно листа головного управління держгеокадастру у Черкаській області\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 29-23-0.21-2835/2-23 від 02 червня 2023 року [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 1318 умовних кадастрових гектари, кадастровий номер 7123780500:02:001:0365, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського (зараз Черкаського) району Черкаської області. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] висловила волю на приватизацію вище вказаної земельної ділянки, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про таку приватизацію, тим самим не набула права власності на земельну ділянку. Відповідно до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15, від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі №158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі №554/1195/17, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визначається, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З відповіді Черкаського обласного державного нотаріального архіву № 924/01-24 від 24 серпня 2023 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Відповідно до довідки виданої ЦНАП виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 430 від 03 квітня 2023 року з [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав [PERSON] . [PERSON] оформив право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , однак на земельну ділянку, яка є предметом спору, право власності не оформив. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 грудня 1997 року вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] розпорядився належним йому майном та склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів [PERSON] позивачу по справі, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем виконкому Балаклеївської сільської Ради народних депутатів Олійник Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 46. З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 903/01-16 від 19 липня 2023 року вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Позивач [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою відділом ЦНАП виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 431 від 03 квітня 2023 року. З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] , є спадкоємцем по закону, оскільки фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, яке залишилося після смерті [INFO] \~\~\~\~ [PERSON] . Як вбачається з роз`яснення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А позивач звертався до нотаріальної контори для оформлення права\~ власності на земельну ділянку, однак оскільки державний акт на земельну ділянку було видано вже після смерті спадкодавиці то йому було рекомендовано звернутись до суду. Доказів наявності інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті [INFO] [PERSON] та 26 грудня 1997 року [PERSON] матеріали\~ справи не містять. Враховуючи вище викладене, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] та 26 грудня 1997 року [PERSON] , в зв`язку з чим звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з роз`яснення нотаріуса, позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на майно, що належить померлій [PERSON] . Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що спадкодавиця [PERSON] за життя розпочала і не завершила на час смерті процедуру приватизації вище вказаної земельної ділянки, спадщину після її смерті прийняв [PERSON] який [INFO] помер, а після його смерті [PERSON] , оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та не заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.1, 2, 76, 81, 82, 89, 141, 142, 200, 247, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України,-

Outcome: approved