Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 р. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. Сімейні стосунки між подружжям фактично припинено, вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства з 01.08.2023 р. Сімейне життя не склалося, оскільки не зійшлися характерами, їх погляди на життя не співпадають, тому позивачка просить розірвати їх шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але в прохальній частині позову просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про повне визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2010 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.06.2010 р. у Лукашівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом №4, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою\~статті 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). Частиною 2\~ст. 112 СК України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню позивачці 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 536,80 грн. Суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правову (правничу) допомогу, оскільки позивачем не надано доказів понесення даних витрат та їх розмір, а подано лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

Outcome: approved