Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення грошових коштів, згідно з яким просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 37761,69 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.01.2023 у місті Дніпрі на вул. Набережна Заводська сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль Ford Focus, державний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпра у справі №205/1015/23 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля MERCEDES BENZ, державний номер [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля MERCEDES BENZ, державний номер [NUMBER] була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» за полісом №АР3490068. 28.02.2023 та 17.03.2023 відповідач перерахував позивачу страхове відшкодування у сумі 53754,70 грн. Несплаченою, на думку позивача, залишилась сума страхового відшкодування у розмірі 34761,69 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпра від 20.04.2023 справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. У травні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 22.06.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 03.08.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. 31.07.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 18.08.2023 на адресу суду від відповідача надійшли пояснення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.01.2023 у місті Дніпрі на вул. Набережна Заводська сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль Ford Focus, державний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпра у справі №205/1015/23 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля MERCEDES BENZ, державний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля MERCEDES BENZ, державний номер [NUMBER] була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» за полісом №АР3490068. 05.01.2023 позивач повідомив ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» про настання ДТП та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону №1961 якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. 18.01.2023 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу Ford Focus, державний номер [NUMBER] у присутності позивача, незалежного експерта Цаберябого В.М. та представника відповідача. 23.01.2023 року незалежним експертом Цаберябим В.М. був складений висновок експерта №005/23, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у ДТП автомобіля Ford Focus, державний номер [NUMBER] , склала 102606,06 грн. Зменшений на суму ПДВ розмір шкоди складає 88516,39 грн. Вартість експертного дослідження, проведеного на замовлення позивача складає 3000,00 грн. згідно з квитанцією №23005 від 23.01.2023. 08.03.2023 року оцінювачем [PERSON] була складена Консультація №89-D/11/40 відповідно до якої вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford Focus, державний номер [NUMBER] внаслідок ДТП складає 65253,00 грн. При цьому оцінювач [PERSON] не був особисто присутнім під час проведення огляду транспортного засобу. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Враховуючи те, що за результатами дослідження документів, наданих замовником, ТДВ "СК "Гардіан", щодо автомобіля Ford Focus, д/н [NUMBER] , з кодом [NUMBER] , оцінювачем [PERSON] не складався звіт про оцінку майна (автомобіля), (КТЗ), який (звіт) в силу наведених приписів законодавства підтверджував би виконані ним процедури з оцінки майна, а складено Консультацію №89-D/11/40, можна дійти висновку про те, що оцінювачем [PERSON] не здійснювалась оцінка зазначеного пошкодженого автомобіля, а надана консультація в письмовій формі з оцінки автомобіля замовнику оцінки, яка (консультація) є іншою, ніж практична діяльність з оцінки майна, формою оціночної діяльності, на підставі якої не визначається збитки або розмір відшкодування. Отже, Консультація №89-D/11/40, складена оцінювачем [PERSON] ні за формою, ні за змістом не може вважатись документом, на підставі якого відповідачем в порядку, передбаченому чинним законодавством, правильно визначено розмір страхового відшкодування, належного до виплати позивачу. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій винуватця шкоди. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач під час подання позову був звільнений від сплати судового збору. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved