Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

До суду 28.06.2023 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з ним. Посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2014 року по 10.09.2018 р. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживає разом із ним, перебуває на його утриманні. Мати життям і розвитком дитини не цікавиться, про дитину не піклується і не дбає. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2018 р. з відповідача на його користь стягнуті аліменти на утримання доньки. Відповідачка ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, має заборгованість по аліментам, у зв`язку з чим позивач отримує тимчасову допомогу на дитину від держави, оскільки мати ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини. Неповнолітня донька зареєстрована за адресою реєстрації матері по [ADDRESS] , але проживає з батьком за місцем його реєстрації. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідачка виїхала до м. москва російської федерації приблизно в 2018 році, з тих пір до міста Запоріжжя не поверталась, весь цей час донька проживає з ним. Відповідачка іноді спілкувалась з донькою по телефону, але жодного разу не виявляла бажання, щоб донька проживала разом з нею. Вона не бере участі у вихованні та утриманні дитини, аліменти не сплачує, подарунків дочці не надсилає. Неповнолітньою донькою [PERSON] опікується він та його матір, тітка. Він разом з донькою зараз проживає по [ADDRESS] , ця квартира належить його бабусі [PERSON] , яка також в ній проживає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою свого зареєстрованого місця проживання, які повернуті з відміткою «зха закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Савенко А.О. в судовому засіданні позов підтримала, вважає, що є підстави для його задоволення. Пояснила, що представники органу опіки та піклування виїжджали за місцем зареєстрованого проживання відповідачки [PERSON] , проте двері в квартирі їм не відчинили, хоча склалося враження, що в квартирі були присутні люди, вони залишили лист з проханням [PERSON] звернутися або зателефонувати до органу опіки та піклування, але до них ніхто не звертався. Комісією органу опіки та піклування було проведено обстеження умов проживання позивача, встановлено, що він проживає разом з дитиною та своєю бабусею в квратирі по [ADDRESS] . Умови проживання добрі, для дитини створені всі необхідні умови, є іграшки, книги, канцелярські приладдя, одяг, взуття тощо. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є тіткою позивача, вони проживають в одному будинку, вона поверхом вище. [PERSON] в 2018 році виїхала до міста москва за оформленням спадщини, але з тих пір до Запоріжжя не поверталась. Вона іноді телефонує дочці [PERSON] , але іноді перерви між телефонними дзвінками складають більше 6 місяців. Матір відповідачки проживає в м. Запоріжжі також в Комунарському районі, вони її зустрічають. Донька сторін неповнолітня [PERSON] весь час проживає з позивачем та його бабусею, саме вони опікуються дитиною, відповідачка ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Свідок [PERSON] пояснила, що вона матір позивача та надала пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON] . Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2018 р. (справа №333/1336/18) шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2018 р. (справа №333/1337/18) з відповідачки [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку (а.с.8). Станом на 30.03.2023 рік за виконавчим листом №333/1337/18 мається заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів в сумі 152373,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (а.с.9). [PERSON] отримує тимчасову допомогу на дитину, коли мати ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується довідкою №6292 від 12.05.2023 року (а.с.9а) Згідно довідки №01-15/118 від 29.05.2023 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» ЗМР [PERSON] відвідує амбулаторію та лікаря-педіатра в супроводі батька [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки №27 від 23.05.2023 Запорізької гімназії №84 ЗМР [PERSON] навчається в цьому навчальному закладі. Станом на 23.05.2023 р. мати [PERSON] не спілкувалась з учителями, не підтримувала зв`язок з класним керівником, не відвідувала батьківські збори та не цікавилась успішністю і поведінкою доньки (а.с.11). Відповідно до висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини [PERSON] №1791/01-37/19.02 від 07.09.2023 р. районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже суд, ураховуючи вік дитини, яка є малолітньою та відсутність виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, вважає, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved