Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

ПП «Серпантин Транс» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 63265,63 гривень матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені судові витрати. Свої вимоги мотивувало тим, що 06.02.2020 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «IVECO» моделі «75Е15», державний номерний знак [NUMBER] під час обгону транспортного засобу марки «VOLVO» моделі «FH12» державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричіпом марки «TALLERЕS» моделі «TCSA-3E», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на автомобільному мосту по вул. Леніна в смт. Знам`янка на трасі М-12 754 км допустив з ним зіткнення. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Знам`янського міськрайонного суду від 12 березня 2020 року (справа №389/460/20 провадження номер 3/389/244/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Цивільно-правова відповідальність власника/користувача транспортного засобу марки «IVECO» моделі «75Е15», державний номерний знак [NUMBER] станом на 06.02.2020 була застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» (поліс №АО1159722). Згідно звіту про оцінку майна №167 від 12 серпня 2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLVO» моделі «FH12» державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу складає 153 765,63 грн. Витрати на евакуацію транспортного засобу разом з причіпом з місця ДТП та оцінку пошкоджень склали відповідно 5 500 грн та 4 000 грн. Страховиком, в межах ліміту відповідальності, здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 100 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №23628 від 20.08.2020. Вказана сума страхового відшкодування не покриває в повному обсязі спричинену матеріальну шкоду, тому з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 63 265,63 гри. (153 765,63 грн. + 5 500 гри. + 2 000 грн. + 4 000 грн.) - 100 000 грн. = 63 265,63 грн.). Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, проводити розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 06.02.2020 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «IVECO» моделі «75Е15», державний номерний знак [NUMBER] під час обгону на автомобільному мосту по вул. Леніна в смт. Знам`янка на трасі М-12 754 км допустив зіткнення з транспортним засобом марки «VOLVO»\~моделі «FH12»\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~з напівпричіпом\~марки «TALLERЕS»\~моделі «TCSA-3E»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~У результаті\~ДТП автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження.Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 березня 2020 року в справі №389/460/20 провадження 3/389/244/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «IVECO» моделі «75Е15», державний номерний знак [NUMBER] застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП», поліс обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АО1159722. На момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди транспортний засіб марки «VOLVO» моделі «FH12» державний номерний знак [NUMBER] перебував у тимчасовому платному користуванні (оренді) у ПП «Серпантин Транс» відповідно до договору оренди транспортних засобів від 11.04.2019 посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. Згідно звіту про оцінку майна №167 від 12 серпня 2020 року ринкова вартість транспортному засобу\~марки «VOLVO»\~моделі «FH12»\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~на момент\~пошкодження становить\~592\~072\~грн,\~вартість відновлювального\~ремонту автомобіля\~складає 411\~379.29 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу складає 153 765,63 грн. Відповідно до договору №01/02/20 про надання послуг по евакуації транспортних засобів, договору про надання послуг від 21.01.2020, рахунку-фактурі №86 від 07.02.2020 на суму 3500 гривень та рахунку-фактурі №4 від 06.02.2020, витрати на евакуацію транспортного засобу разом з причіпом з місця ДТП склали 5500 гривень. Витрати на оцінку пошкоджень склали 4 000 грн відповідно до договору №167 про виконання експертної оцінки вартості матеріального збитку від 10.02.2020 та платіжного доручення №2470 від 05.06.2020 на суму 4000 грн. Відповідно до платіжного доручення №23628 від 20.08.2020 АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» перерахувала на користь ПП «Серпантин Транс» страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «VOLVO» моделі «FH12» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 100000 гривень, в межах ліміту відповідності за договором обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів (поліс №АО1159722). За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). За приписами статей 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами четвертою, п`ятою та шостою ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами\~статей 1187,1188 ЦК України Згідно із\~частинами другою,\~п`ятою статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1188 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до\~статей 1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальниика обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена рішенням суду, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка складає 63265,63 грн та включає в себе матеріальний збиток в розмірі 53765,63 грн, витрати на евакуатор в розмірі 5500 грн. та витрати на проведення експертної оцінки завданих збитків в розмірі 4000 грн. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Салюка С.М. підтверджуються ордером серії ВА № 1046956 від 01.02.2023, договором про надання правової допомоги від 01.02.2023. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано акт про надану правову допомогу від 25.04.2023 та платіжну інструкцію №3405 на суму 5000 гривень. Таким чином, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved