Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Ласмак», третя особа [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у мережі інтернет на сайті інтернет-видання « Страна.ua », власником якого є ТОВ «Ласмак» опублікована стаття за посиланням [INFO] під назвою « [INFO] », в якій викладено інтерв`ю, де на одне з питань інтерв`юера, [PERSON] повідомив недостовірну інформацію, а саме: «[PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась». На наступне запитання « А жена [PERSON] способна на такие вещи?», [PERSON] відповів «Она способна». Оскільки дані вислови є недостовірною інформацією, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію, [PERSON] , з урахуванням зміни предмета позову, просить суд визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] , ТОВ «Ласмак» в інтерв`ю під назвою « [INFO] », опубліковане [INFO] в інтернет-виданні « Страна.ua » за посиланням: [INFO] а саме « [PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась. Она способна на такие вещи.»; зобов`язати [PERSON] та ТОВ «Ласмак» шляхом опублікування не пізніше 15 днів з моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили в одному із наступних інтернет-видань: «Обозреватель» (https://www.obozrevatel.com), « Укрінформ » ( https://www.ukrinform.ua), «Уніан » ( https://www.unian.net), повідомлення наступного змісту: «Спростування. Інформація, поширена в інтерв`ю під назвою « [INFO] », опубліковане [INFO] в інтернет-виданні « Страна.ua », за посиланням [INFO] а саме « [PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась. Она способна на такие вещи.» - є недостовірною». Представник [PERSON] - адвокат Веремієнко О.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представники третьої особи [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК України). Судом установлено, що [INFO] о 10 год. 32 хв. в мережі інтернет на сайті «Страна.ua» розміщена стаття під назвою: «[INFO] », в якій у текстовому форматі висвітлено інтерв`ю, де інтерв`юйований [PERSON] , розповів (далі - мовою оригіналу): « Жена [PERSON] долго не могла забеременеть. [PERSON] нашла доктора. В итоге у [PERSON] родился сын, которого даже назвали [PERSON] - в честь [PERSON] , он его крестил. Когда [PERSON] перешел к ним в оппозицию, [PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась». В подальшому на запитання інтерв`юера: «А жена [PERSON] способна на такие вещи?», [PERSON] відповів: «Она способна» (а.с. 5-12). Відповідно до висновку експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/101 від 05.05.2021 року у тексті публікації: « Жена [PERSON] долго не могла забеременеть. [PERSON] нашла доктора. В итоге у [PERSON] родился сын, которого даже назвали [PERSON] - в честь [PERSON] , он его крестил. Когда [PERSON] перешел к ним в оппозицию, [PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась» міститься інформація про [PERSON] , виражена у формі фактологічних тверджень, яка може бути принизливою для її честі й гідності і завдати шкоди її діловій репутації (а.с. 71-83). Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантовано право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є честь, гідність і ділова репутація особи. Одночасно, відповідно до змісту ч. 1 ст. 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі № 761/6866/16-ц. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України в п. 1, 19 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснює, що беручи до уваги положення ст.ст. 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав, та предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). При цьому, судом встановлено, що твердження [PERSON] , що висвітлені на сайті інтернет-видання «Страна.ua» відносно [PERSON] висвітлює її в якості особи, яка вчинила злочин, зокрема організацію викрадення особи (ст. 146 КК України) та надання неправомірної вигоди службовій особі (ст. 369 КК України). Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в окопному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Крім того, ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Враховуючи, що інформація, зазначена [PERSON] є безпідставним звинуваченням [PERSON] та такою, що не відповідає дійсності, висловлена у формі існування конкретних обставин (фактів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд дійшов висновку, що фраза « [PERSON] наняла человека, чтобы украли этого ребенка. Среди людей, которых нанимала [PERSON] оказались сотрудники полиции, которые все доложили, дёрнули [PERSON] и [PERSON] - они заплатили взятку, и тема замялась.» є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню автором цих слів, тобто [PERSON] , а також особою, що поширила вказану інформацію, тобто ТОВ «Ласмак». Проте, так як відповідь [PERSON] «Она способна»на запитання « А жена [PERSON] способна на такие вещи?» є його суб`єктивною думкою, що є оціночним судженням, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 277 фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Указом Президента України № 57/2022 від 16.02.2022 року уведено в дію рішення РНБО від 30.12.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»,які застосовані, зокрема до ТОВ «Ласмак», в тому числі шляхом блокування Інтернет-провайдерами доступу до веб-ресурсів/сервісів, розміщених на доменах та субдоменах strana.ua , strana.news , strana.one , strana.digital , strana.today , інших веб-ресурсів/сервісів, які забезпечують доступ до порталу Cтрана.ua (товарного знака, його графічного відтворення), веб-ресурсу/сервісу, аналогічного (ідентичного) за змістом, а також обмеження провайдерами електронних послуг (службами соціальних мереж) доступу з території України до контенту, розміщеного на вебсторінках/у каналах Facebook.com/gazetastranaua , @strana.ua , vk.com / stranaua , ok.ru / stranaua . А тому, враховуючи, що доступ до сайту, на якому було розміщено недостовірну інформацію, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] заблоковано, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивачки в частині спростування недостовірної інформації шляхом опублікування її в одному із наступних інтернет-видань: «Обозреватель» (https://www.obozrevatel.com), « Укрінформ » ( https://www.ukrinform.ua), «Уніан » (https://www.unian.net). Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial