Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

06.04.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Одесагаз-постачання», АТ «Одесагаз» та просив постановити судове рішення, яким зобов`язати ТОВ "Одесагаз-постачання" перерахувати неправомірно отримані від нього гроші в розмірі 9 616,49 на його особовий рахунок та зобов`язати відповідача АТ "Одесагаз" своєчасно проводити звірку з фактичним обсягом спожитого газу відповідно до чинного законодавства. Також просить всі судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що він, позивач, є споживачем за адресою: [ADDRESS] , де проживає разом з матір`ю. Вони багато років є споживачами газу і завжди неухильно виконували свої зобов`язання перед постачальником оплачуючи за споживаний газ згідно показників лічильника ті ніколи не виникало проблем, поки компанія ТОВ «Одесагаз-постачання» не почала займатися приписками. Він неодноразово звертався по телефону до ТОВ «Одесагаз-постачання» з проханням провести звірку їх даних із показаннями лічильника та провести перерахунок відповідно до п.4.4 Типового договору. Внаслідок дій відповідачів станом на 01.09.2021 року у позивача штучно утворилася фіктивна заборгованість в розмірі 7 390,99 грн. Більш того, з 01.10.2021 року ТОВ «Одесагаз-постачання» в односторонньому порядку припинила з ними Договір постачання природного газу, не повідомивши його належним чином, що передбачає п.11.4 Типового договору. Перебуваючи у незнанні щодо зміни постачальника, позивач продовжив оплачувати фактичне споживання газу згідно показників лічильника, в результаті чого їм була здійснена переплата за не спожитий газ об`ємом понад 1000 м.куб., в той час як у нового постачальника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» утворилася заборгованість. В результаті ТОВ «Одесагаз-постачання» незаконно привласнила собі гроші позивача у розмірі 9 616,49 грн. (7 390,99 грн. за приписаний обсяг спожитого газу і 2 225,49 грн. переплати). Позивач неодноразово звертався на адресу відповідачів з вимогою про переказ переплачених ним грошових коштів на особовий рахунок у компанії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», але отримав відмову, тому за захистом своїх прав звернувся до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 11.04.2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог ст.175 ч.3 п.п.2,5 ЦПК України. В подальшому позивачем були усунені недоліки та 05.05.2023 року судом відкрите загальне позовне провадження. 15.05.2023 року від представника АТ «Одесагаз» Панфілова С.В., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності за №79 від 28.12.2022 року, надійшов відзив, в якому представник просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо АТ «Одесагаз», посилаючи на те, що з боку споживача були порушення порядку обліку природного газу, а саме несвоєчасне передання фактичних показників лічильників газу у встановлені строки з 1 по 5 число місяця, що є не дотриманням вимог Кодексу, за період з січня 2021 року по травень 2021 року. З червня 2021 року по жовтень 2021 року, а також у квітні, червні та у березні 2022 року, тому було проведено нарахування відповідно до планового обсягу споживання природного газу. Окремо зауважив, що 20 жовтня 2022 року за заявою абонента від 20.10.2022 року об`єми розподіленого природного газу за особовим рахунком [PERSON] № [NUMBER] , приведено у відповідність до фактичних показників лічильника природного газу. Все вище перелічене на думку представника є підставою для відмови у задоволені позовний в цій частині (а.с.38-39). 25.07.2023 року судом проведено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 28.08.2023 року, до початку розгляду справи по суті, позивач [PERSON] надав заяву про часткове підтримання позовних вимог, а саме вимоги до АТ «Одесагаз» про зобов`язання своєчасно проводити звірку з фактичним обсягом спожитого газу відповідно до чинного законодавства просив залишити без розгляду. Позивач [PERSON] до суду надав заяву, якою просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у частині позовних вимог до відповідача ТОВ "Одесагаз-постачання", не перечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ "Одесагаз-постачання" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином засобами поштового зв`язку та електронною поштою, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутність представника не надходила, відзив на позов не подавався, тому суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає часткому задоволенню, з врахуванням заяви від 28.08.2023 року, в якій позивач відмовся від частини вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого здійснювалось відповідачем ТОВ «Одесагаз-постачання» за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується договором про надання послуг населенню по газопостачанню від 22.12.2012 року укладеного з [PERSON] (а.с.33-34), спадкоємцем за законом якого є, в тому числі, [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.11.2019 року (а.с.31) та рахунком на ім`я позивача (а.с.6). Відповідно до довідки про стан розрахунків з ТОВ «Одесагаз-Постачання» за період з 01.11.2020 року по 31.12.2022 року, по особовому рахунку № [NUMBER] утворилась переплата за газ у розмірі 2 225,49 грн.(а.с.7). З акту звіряння фактично використаних об`єктом споживання об`ємів природнього газу за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок № [NUMBER] , вбачається, що станом на 01.01.2023 року утворилась переплата за обсяг спожитого газу за 1 055,41 м куб (а.с.8). Позивач [PERSON] звертався на адресу відповідача з вимогою про повернення надміру сплачених коштів, проте отримав від Болградської дільниці ТОВ «Одесагаз-постачання» посередню відповідь за №10.0.02/6939 від 11.10.2021 року з посиланням на те, що він як споживач може отримати необхідну інформацію на офіційній сторінці відповідача, при цьому щодо повернення йому надмірно сплачених коштів нічого не зазначено (а.с.5). На даний час функції постачальника газу позивачеві виконує ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Відповідно до статей 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - КГС). Виходячи з положень статей 6,526,626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пункт 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», визначив наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року. Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу І Правил, ці Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Пункт 1 розділу ІІІ Правил визначив, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача. Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Аналогічні положення містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, згідно з пунктом 2.2 якого обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Таким чином, судом встановлено, що дійсно за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.01.2023 року рахується над обліково спожитий газ за 1 055,41 м куб., також є переплата за природний газ у розмірі 2225,49 грн. Позивачем за період з 17 листопада 2021 року по травень 2022 року було помилково здійснено оплату за спожитий газ на рахунок ТОВ «Одесагаз-постачання», в той час як в цей період постачальником вже було інше товариство, в наступних сумах, у листопаді 2021 року - 920,00 грн., у грудні 2021 року - 1 840,00 гр., у січні 2022 року - 1 840,00 грн. у лютому 2022 року - 1 840,00 грн., у березні 2022 року - 1 840,00 грн., у квітні 2022 року - 644,00 грн., у травні 2022 року - 92,00 грн., загальна сума становить 9 016,00 грн. Вищевказану переплату відповідачем не повернуто, тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача саме в цьому розмірі, а ні як зазначено в позовних вимогах 9 616,49 грн., тому суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. При цьому, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Щодо обраного позивачем способу захисту своїх порушених справ суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України визначено захист цивільних прав та інтересів судом - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вирішуючи даний спір, з метою захисту прав позивача, суд вважає правильним та доцільним зобов`язати відповідача, а саме ТОВ «Одесагаз-Постачання» перерахувати неправомірно отримані від позивача кошти на особовий рахунок позивача у нового постачальника. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Одесагаз-постачання» на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі: 1 073,60 гривень.

Outcome: partial