Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

21 грудня 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 28\~жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбних відносин у них народилося двоє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Її чоловік [PERSON] не має на території України власного житла. Їх сім`я мешкає у квартирі, що належить їй, її сестрі та брату. Атмосфера, створена чоловіком за місцем проживання сім`ї, є несприятливою для дітей. Діти постійно перебувають під психологічним тиском батька, який залякує їх та погрожує фізичною розправою, перешкоджає спілкуванню дітей з її батьками. Були випадки, коли чоловік бив сина, застосовував до неї насильство у присутності дітей. Були також прояви релігійного насильства чоловіка щодо неї та дітей. [PERSON] висловлював також наміри викрасти дітей та вивезти їх у Туреччину. Разом з тим, чоловік не приймає активної участі у вихованні та розвитку дітей, не приділяє їм належної уваги. Вона має всі необхідні умови для комфортного проживання дітей, постійне місце роботи, хоча зараз перебуває у відпустці для догляду за молодшою дитиною, отримує матеріальну допомогу від рідних. За місцем роботи характеризується позитивно, не судима, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вихованням, оздоровленням, навчанням та дозвіллям дітей займається лише вона. Діти виявляють бажання жити з нею. За таких обставин проживання з нею відповідає якнайкращим інтересам дітей. Вона не перешкоджає спілкуванню батька з дітьми. Вирішити спір про місце проживання дітей у добровільному порядку вони з чоловіком не можуть. Просить визначити місце проживання дітей із нею. Ухвалою суду від 29 грудня 2021\~року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 27 січня 2022 року, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Вишгородської міської ради, а також Службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради (а.с.\~37-38, том 1). Ухвалою суду від 27 січня 2022 року розгляд справи відкладено до 28\~лютого 2022 року через неявку відповідача (а.с.\~62-63, том 1). У зв`язку з військовим станом в Україні та на підставі розпорядження голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08\~березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу №731/598/21 було передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Проте цивільна справа не приймалася до провадження Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області та у вказаному суді не розглядалась. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 04\~травня 2022 року №\~27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність Варвинського районного суду Чернігівської області. 16 травня 2022 року цивільну справу повернуто з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області до Варвинського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. Підготовче судове засідання по справі призначено Варвинським районним судом Чернігівської області на 30\~травня 2022 року. Ухвалою від 30\~травня 2022 року (а.с.\~105-106) суд звернувся до компетентного органу Турецької Республіки із судовим дорученням про надання правової допомоги в порядку, встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, щодо вручення [PERSON] судових документів, а також доручення компетентному органу Турецької Республіки у встановленому чинним законодавством порядку допитати відповідача [PERSON] щодо позову. Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави щодо виконання зазначеного судового доручення. 16 серпня 2023 року з Міністерства юстиції України надійшли документи, складені в ході виконання на території Турецької Республіки доручення про вручення судових документів [PERSON] (а.с.\~193-201, том 1). Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 13 вересня 2023 року (а.с.\~202, том 1). 13 вересня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи призначено на 03\~жовтня 2023 року (а.с.\~229, том 1). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Пояснила, що з часу звернення до суду з позовом минув тривалий час, у зв`язку з бойовими діями вона тимчасово змінила місце проживання. Батько дітей виїхав до Туреччини, не надає їй жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, з дітьми спілкується дистанційно та вкрай рідко. Діти все своє життя жили з нею, вони підросли і вже самі розуміють, що батько не приділяє їм належної уваги, не підтримує матеріально, а тому хочуть і далі проживати з нею. Наголосила, що спір виник внаслідок того, що з часом відповідач прийняв вкрай релігійну позицію, що почало негативно впливати на всі сфери сімейного життя та виховання дітей, був нестриманим у спілкуванні з нею та дітьми. Вимагав переїзду дітей та дружини до Туреччини. Діти не мали прихильності до батька, не володіють його національною мовою, непристосовані до його традицій та релігійних вподобань, між ними не було емоційного зв`язку. Батько не може забезпечити дітям сприятливих умов для зростання, а з часу окремого проживання не підтримує їх матеріально. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] . Підкреслила, що для дітей найкраще проживати з матір`ю, оскільки вони жили з нею все життя, саме мати завжди займалася забезпеченням умов їхнього життя, навчання, виховання, гармонійного розвитку, повністю їх утримує. Відповідач [PERSON] у\~судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації, за останнім відомим фактичним місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.\~246, 250, том 1). Про розгляд справи повідомлявся також шляхом надіслання судового доручення у республіку Туреччина. Відзиву на позов, а також будь-яких клопотань або заяв до суду не подавав. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчого комітету Вишгородської міської ради та Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, надійшли заяви про розгляд справи без їх участі з проханням ухвалити рішення в інтересах дітей та визначити місце їх проживання з мамою [PERSON] (а.с.\~101, 132, 134, 225-226, 247-248, 249, том 1). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.\~1, том 2). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст.\~280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, думку малолітньої дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11, 12, том\~1). На час звернення до суду з позовом (21\~грудня 2021 року) позивач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком та дітьми, де їй на праві власності належить 1/4 частина квартири (а.с. 13, том\~1). З автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2022 року по справі №\~731/508/21 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 8-9, том 2). Згідно з довідками ДП «Державне Київське Конструкторське бюро «ЛУЧ» позивач [PERSON] працює на підприємстві економістом та має оклад 10\~689 грн (а.с.\~14, 15, том\~1). За місцем роботи позивач [PERSON] характеризується позитивно, зокрема, у характеристиці вказано, що у період роботи вона працювала старанно та відповідально підходила до виконання завдань, не порушувала правил трудового розпорядку, відзначається загальною культурою та високими моральними якостями, у керівництва користувалась довірою (а.с.\~16, том\~1). Довідкою МВС України серії ІІА №\~2607003 підтверджується, що [PERSON] на території України станом на 07\~вересня 2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.\~17, том\~1). На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра позивач [PERSON] не перебуває (а.с.\~34, 35, том\~1). Відповідно до довідки директора Вишгородської спеціалізованої школи «Сузір`я» Вишгородської міської ради №\~246 від 28\~жовтня 2021 року у них навчається учень 4-Д класу [PERSON] (а.с.\~18, том\~1). Мати учня, [PERSON] , спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям сина. Батько учня, [PERSON] , не контактує зі школою, де навчається дитина, не підтримує зв`язки з вчителями та не спілкується. З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27\~жовтня 2021 року (а.с.\~19, том\~1) вбачається, що позивач [PERSON] мешкає зі своїми дітьми сином [PERSON] та донькою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Житлова площа квартири 33 кв. м. Інформації про те, що відповідач [PERSON] має на території України власне житло, місце роботи та заробіток, матеріали справи не містять. 02\~грудня 2021 року на підставі звернення матері проведено психологічне обстеження дитини, [PERSON] , результати якого викладені у відповідному висновку практичного психолога (а.с.\~20-23, том\~1). Психолог відзначила підвищений рівень тривожності дитини, потребу у стабільності та безпеці. [PERSON] розповів психологу, що батько не зважає на його думку, погрожує, що вивезе їх у Туреччину, свариться з мамою. Водночас дитина хоче жити в Україні та з мамою. Батька він боїться, оскільки той все йому забороняє. Він не сумує за батьком, ніколи не звернувся б до батька по допомогу. Батько дуже сильно на нього кричить, зрідка б`є. Він був свідком того, як батько бив маму. Мама намагається мінімізувати сварки. [PERSON] дружить з мамою і сестричкою, хоче жити з ними та окремо від батька. Згадував, як добре йому було, коли батько на 10 днів поїхав у Туреччину. Зазначив, що сердиться на батька, бо той псує їм життя. До кола людей, з якими [PERSON] не хотів би спілкуватися, він включив батька, а також друзів та родичів батька, зокрема, і дідуся з бабусею по лінії батька. На підставі проведених досліджень та розмов з Тімуром психолог зробила висновок, що дитина розвинена, розумна, дисциплінована та врівноважена, проте тривожна через обстановку в сім`ї. З матір`ю у дитини довірливі та близькі стосунки, хлопчик вільно, спокійно та впевнено почувається у її присутності. Батько є важливою фігурою у житті [PERSON] , проте дитина негативно налаштована до нього, хоче відсторонитися від нього. Кожного разу при згадці про батька хлопчик згадує негативні ситуації. Син відчуває потенційну загрозу від батька, хвилюється за матір. Дитина ідентифікує себе з родиною матері. Для повноцінного психічного розвитку необхідно надати [PERSON] можливість проживати там, де задовольняються його потреби в безпеці, турботі та піклуванні. Враховуючи вік дитини, велике значення має стабільність дому та передбачуваність майбутнього. 28\~січня 2022 року спеціалісти служби у справах дітей провели обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~90). З акта обстеження вбачається, що житло розміщене на 6 поверсі 9-поверхового будинку, складається з двох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та санвузла. Діти мешкають у квартирі разом з матір`ю. У квартирі створені всі необхідні умови для проживання, є всі зручності, меблі та побутова техніка. Так само створено умови для повноцінного та гармонійного розвитку дітей, є дитячі книжки, іграшки, одяг, ліжка, продукти харчування. Мати належно виконує свої батьківські обов`язки. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради №\~55 від 17\~лютого 2022 року затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, оскільки це відповідає інтересам малолітніх дітей (а.с.\~88-89). У висновку зазначено, що діти проживають з мамою, яка належним чином піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати має постійне місце роботи та власне житло, у яком у мешкає з дітьми. У квартирі створені відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дітей. Мати спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям сина, а батько не підтримує зв`язків з вчителями. Батько є громадянином Туреччини, не має на території України ні власного житла, ні постійного місця роботи. Чоловік погрожує вивезти дітей до іншої держави. Зараз батька немає на території України. Свідок [PERSON] пояснила, що її донька близько 12 років перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу на території України народилось двоє дітей. Сім`я проживала спочатку у відомчому житлі, яке було надано за місцем роботи її доньки, згодом у [PERSON] , у квартирі, частка якої також належить позивачу. Загалом сімейне життя складалось добре, вона часто спілкувалась з дітьми та онуками. Згодом, останні 5 років відповідач серйозно змінив релігійні переконання, та почав вимагати від дружини дотримання звичаїв ісламу. У спілкуванні став нестриманим та емоційним. У питанні виховання дітей покладався на дружину, не приділяючи їм достатньої уваги. Сина [PERSON] привчав до релігійних традицій, однак, це не давало позитивного ефекту. На думку свідка, онук не сприймав цих традицій. Діти не вивчили турецьку мову, адже батько спілкувався зазвичай російською. В подальшому, на ґрунті сімейних конфліктів та питання обрання місця проживання на його батьківщині, подружжя стало проживати окремо. Цьому сприяло й те, що відповідач вдавався до погроз та фізичного впливу на дружину. Після початку окремого проживання, [PERSON] залишив сім`ю без матеріального забезпечення, та на початку 2022 року залишив Україну. З цього часу лише декілька разів телефонував дітям. Діти прихильні до матері і їх спільне проживання буде сприяти їх розвитку та нормальному зростанню. Свідок [PERSON] вказала, що вона товаришувала із подружжям [PERSON] . Пояснила, що сімейне життя тривало добре до різкої зміни відповідачем своїх релігійних поглядів. З цього часу він примушував сім`ю до виконання традиційних релігійних канонів. У спілкуванні став не стриманим, емоційним. Більшість часу вихованням дітей займалась позивач. Діти не мали прихильності до батька. На початку 2022 року подружжя через конфлікт стало проживати окремо. У зв`язку з бойовими діями позивач виїхала до Польші. Діти проживають з нею. Відповідач не приймав активної участі в їх житті, матеріально не підтримував. Діти прихильні до проживання із матір`ю, оскільки не мають з батьком нормального емоційного зв`язку. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сім`ю позивача, яка припинила спільне проживання через релігійні погляди чоловіка. Діти проживають з матір`ю, та мають суттєву прихильність до неї. Старша дитина [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні висловив свою думку про те, що він хоче проживати з матір`ю. Пояснив це тим, що батько не приділяє їм стільки уваги, скільки це може зробити мама, не піклується про них, обмежуючись декількома телефонними дзвінками на рік. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» від 18\~січня 2001 року №\~2235-ІІІ особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Згідно з положеннями ст.\~66 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23\~червня 2005 року №\~2709-ІV права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Оскільки діти народилися та весь час (до повномасштабної агресії російської федерації) мешкали в Україні, то особистим законом дітей є українське законодавство, яке має найбільш тісний зв`язок з їх сімейними відносинами та є для них більш сприятливим. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст.\~161\~СК України\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під\~час вирішення\~спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини\~беруться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У Декларації прав дитини, затвердженій Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, зазначено, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння (принцип 6 Декларації). Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №\~712/10623/17 положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Інтереси дітей є визначальним фактором (постанова Верховного Суду від 18\~березня 2019 року №\~215/4452/16-ц). Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ,\~установивши порушення статті 8 Конвенції,\~консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути\~на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Повно та всебічно проаналізувавши обставини справи, враховуючи рівність прав матері та батька, але пріоритетність інтересів дітей, те, що діти є громадянами України, народилися в Україні та все життя прожили в Україні разом з матір`ю, яка створила їм всі необхідні умови для життя, повноцінного розвитку, приділяє увагу вихованню дітей, турбується про дітей, має з ними гарний психологічний контакт, діти комфортно, спокійно та впевнено почувають себе з матір`ю, у них довірливі та близькі стосунки, а батько за час спільного проживання з дітьми зарекомендував себе з негативного боку, син не прихильний до батька, а також те, що діти вже давно не бачили батька та не отримували від нього ніякої суттєвої моральної чи матеріальної підтримки, повністю перебувають на утриманні матері, проживання з якою є для них звичним та стійким середовищем, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про необхідність визначення місця проживання дітей саме з матір`ю у зв`язку з тим, що це повністю відповідає інтересам дітей, суд вважає позов слід задовольнити та визначити місце проживання дітей з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved