Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро»\~звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 01.04.2016 між АИ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №262500364001404 від 01.04.2016. Відповідно до укладеного договору банк встановив позичальнику кредитний ліміт, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.12.2020 становить 605566,65 грн, з яких: залишок строкового кредиту 390775,93грн, залишок нарахованих строкових відсотків 17704,39 грн, залишок простроченого кредиту 59210,66 грн, залишок прострочених відсотків 137875,67 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище суму та судовий збір. Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 12.03.2021 матеріали за позовною заявою АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд в Яворівський районний суд Львівської області Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. від 04.04.2021 відкрито загальне судове провадження у справі та призначено судове засідання. Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача до суду надійшов відзив у справі, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи тим, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 605566,65 грн. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерським документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними. Окрім цього, зазначає, що позивачем не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки та доказів зарахування кредитних коштів на картку, доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, з якого слід встановити, який саме розмір грошових кошів отримано позичальником. 25.08.2021 від АТ «Банк\~Кредит Дніпро» надійшла заява про залучення доказів, а саме виписки по рахунках відповідача, копія розписки про отримання картки відповідачем, копія заяви про обслуговування кредитної картки, яка підписана відповідачем. 03.12.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №763 від 03.12.2021, вказану цивільну справу передано судді Колтуну Ю.М. Ухвалою судді від 17.01.2022 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.09.2023 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Сухая М.В. в судове засідання не з`явилася, 21.09.2023 від неї до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки у судове засідання 21.09.2023 не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення рішення, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Як передбачено ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 01.04.2016 між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було підписано Комплексний договір про надання банківських послуг №26250036401404-КР (опитувальник). Відповідно до вказаного Комплексного договору про надання банківських послуг №26250036401404-КР від 01.04.2016 відповідач [PERSON] просила ПАТ "Банк Кредит Дніпро" відкрити на її ім`я поточний рахунок в гривні та випустити на її ім`я платіжну картку для здійснення розрахунків по цьому рахунку, відповідно до якої своїм підписом підтвердила факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами універсального договору банківського обслуговування ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (УДБО) , з ними погодилася і зобов`язалася виконувати. Підписанням цього договору відповідач вказала, що погоджується з тим, що шляхом підписання нею та уповноваженим представником банку Зави про надання кредиту, та направлення банком повідомлення про встановлення ліміту кредиту, між нею та банком укладається кредитний договір, невід`ємною частиною якого є Заява про надання кредиту, УДБО, в тому числі графік платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також тарифи, також підтвердила, що отримала примірник кредитного договору. Окрім цього, 01.04.2016 відповідач підписала заяву про обслуговування платіжної картки, а з розписки про отримання картки до вищевказаного договору встановлено, що [PERSON] підтвердила, що отримав картку VISA Platinum PayWave терміном дії до 30.04.2019. З копій виписок по рахунку за період з 01.04.2016 по 20.08.2021 судом встановлено, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та востаннє сплачувала за кредитом 05.05.2020. Позичальником договірні зобов`язання не виконані та із розрахунку заборгованості за кредитним договором №26250036401404-КР від 01.04.2016 судом встановлено, що станом на 08.12.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить: 605566,65грн., яка складається з залишку строкового кредиту 390775,93 грн., залишку нарахованих строкомх відстотків 17704,39 грн., залишку простроченого кредиту 59210,66 грн, залишку прострочених відсотків 137875,67 грн. Згідно вказаного розрахунку сума наданого кредиту відповідачу становить 450 000,00 грн; термін користування кредитом 65 місяців. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідач, при спростуванні позовних вимог ПАТ "Банк Кредит Дніпро" покликається на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки та доказів зарахування кредитних коштів на картку, доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем було підписано Комплексний договір про надання банківських послуг №26250036401404-КР від 01.04.2016 та згідно розписки до договору про отримання картки, [PERSON] отримала картку VISA Platinum PayWave терміном дії до 30.04.2019, отже між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним договором та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, відсотках та комісії за користування кредитними коштами. Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків заборгованості та виписок по рахунку, відповідачем [PERSON] порушено умови комплексного договору про надання банківських послуг №26250036401404-КР від 01.04.2016 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 08.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем становить 605566,65грн., яка складається з залишку строкового кредиту 390775,93 грн., залишку нарахованих строкомх відстотків 17704,39 грн., залишку простроченого кредиту 59210,66 грн, залишку прострочених відсотків 137875,67 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення суми заборгованості у розмірі 605566,65 грн., оскільки позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, враховуючи наступне. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки відповідач не відмовився від використання кредитних коштів і фактично користувався ними, він фактично отримував банківські послуги у вигляді надання кредиту. Розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, нічим не спростовується. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення бухгалтерської експертизи для перевірки правильності нарахування заборгованості, не зроблено власного розрахунку. Таким чином, проаналізувавши надані докази, та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved