Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 07 серпня 2010 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2011 року - розірвано. У шлюбі в них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що ще до розірвання шлюбу відповідач жив своїм життям, в якому місця для їх спільного сина не було, він ніколи не цікавився життям та здоров`ям дитини, його вихованням не займався. Вони з відповідачем проживають окремо, їх малолітній син залишився проживати разом з нею, перебуває на її утриманні, за час їх окремого проживання відповідач жодного разу не надавав регулярної матеріальної допомоги на утримання сина. Посилалася, що відповідач молода, здорова, працездатна людина, яка має можливість працювати та, отримуючи заробітну плату, сплачувати аліменти на утримання сина. Також зауважила, що їх з відповідачем малолітній син є інвалідом з дитинства, допомоги, яку вона отримує від держави на утримання сина-інваліда, недостатньо для створення якісних умов життя для сина, їй не вистачає грошових коштів на оплату житла, купівлю продуктів, вітамінів, ліків та одежі, більш того, захворювання сина є практично невиліковним, в зв`язку з чим вона буде здійснювати дії по утриманню сина впродовж усього життя. За вказаних обставин, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в поданій заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, судові повістки, які направлялися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідач суду не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2010 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №598, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2011 року розірвано (а.с. 4). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції відділ, актовий запис №995. Батьками [PERSON] , [INFO] , записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 5). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.07.2023, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою проживає син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до медичного висновку №82 про дитину-інваліда віком до 16 років від 04.09.2015, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства, висновок дійсний до 02.10.2028 (а.с. 7). Як убачається з виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , від 31.05.2021, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради та скерованої до Реабілітаційного центру «Промінь», дитині показано проходження реабілітації у вказаному реабілітаційному центрі, у зв`язку з наявним в неї синдромом церебрального пригнічення з лікворно-органічними порушеннями (а.с. 8). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141СКУкраїни мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частці від доходу. Правилами ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, матеріалами справи знаходять своє підтвердження обставини того, що малолітній син сторін проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні, є інвалідом дитинства. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Відповідачем у ході розгляду справи не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Ураховуючи викладені вище обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, стан здоров`я дитини, прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 12 липня 2023 року становить 2833,00 гривні, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 19 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Визначаючи аліменти саме у такому розмірі, суд враховує наявність в малолітнього сина сторін статусу інваліда дитинства. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved