Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08.10.2020 року у справі №569/10096/20 адміністративний позов [PERSON] до поліцейського інспектора роти батальйону УПП в Рівненській області Чоповської Аліни Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - задоволено. Скасовано постанову серії ДПО18 № 715127 від 20.06.2020 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Рішення суду набрало законної сили 20.10.2020 року. Моральна шкода, яку позивач оцінює у 2 000 000 000 (два мільйони) гривень, полягає у тому, що позивач постійно нервував (негативні емоції, стрес), психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення державним органом його права на мирне володіння майном (грошовими коштами) визначене ст.1 Першого Протоколу Конвенції, якого (права на мирне володіння майном) відповідач хотів позбавити позивача шляхом незаконного присудження штрафних санкцій. Недовіра та розчарування у протиправних діях державного органу завдала відчутої зміни психологічного стану позивача, виникнення недовіри до представників державних органів у цілому. Також [PERSON] отримував постійні моральні страждання (негативні емоції, нервування, стрес) по факту зміни звичайного способу життя, що викликано необхідністю захисту порушених прав у суді, витрачанням багато часу на складання документів для подання до суду. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. 11.09.2023 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної шкоди громадянинові, призвели до порушення йoгo нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Управління патрульної поліції є територіальним органом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Відповідно до Положення про управління патрульної поліції серед основних завдань управління є в тому числі забезпечення безпеки дорожнього руху. Отже, управління патрульної поліції не є органом, що відповідно до закону здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування. Крім того зазначає, що позивачем у позовній заяві жодним чином не аргументовано те, з яких мотивів та розрахунків він виходив при обрахунку суми моральної шкоди в розмірі 2000000 грн. Перераховані позивачем можливі прояви моральних страждань не є доказом того, що між діями працівників поліції і моральними стражданнями позивача є причинний зв`язок, так як такий стан міг виникнути і від інших негативних емоцій у повсякденному житті, що в свою чергу, не може свідчити про спричинення позивачу моральної шкоди. Вважають, що розмір відшкодування моральної шкоди не є адекватним, не випливає з обставин справи та не підтверджується доказами, а вказана сума шкоди не відповідає дійсності, пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 2000000 грн. необґрунтовані, незрозуміло з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи шкоду в такому розмірі. При складанні адміністративних матеріалів відносно гр. [PERSON] інспектор патрульної поліції керувався виключно нормами чинного законодавства. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили. Все вищенаведене свідчить, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року залучено в якості співвідповідача Державну казначейську службу України. Ухвалою суду від 26.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 04.10.2023\~року від\~представника Державної\~казначейської служби\~України Мухаровського\~В.В.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву.\~У відзиві\~зазначає,\~що скасування\~постанови про\~притягнення позивача\~до адміністративної\~відповідальності не\~є доказом\~заподіяння йому\~моральної шкоди\~та підставою\~для її\~відшкодування,\~оскільки судове\~рішення,\~яким скасовано\~постанову про\~притягнення до\~адміністративної відповідальності\~безумовно не\~встановлює доведеність\~усіх обов`язкових\~складових цивільно-правової\~відповідальності.\~У позовній\~заяві не\~вказано,\~з яких\~міркувань позивач\~дійшов до\~визначення суми\~у розмірі\~2\~000\~000\~000\~грн.\~Позивачем не\~додано до\~позовної заяви\~жодних доказів\~ушкодження здоров`я\~та/або\~порушення інших\~цивільних прав,\~що у\~силу вимог\~ст.\~81\~та 83\~ЦПК України\~свідчить про\~не доведення\~обставин,\~на які\~посилаються як\~на підставу\~своїх вимог.\~Зазначає,\~що позивачем\~у справі\~явно завищено\~розмір моральної\~шкоди,\~що може\~призвести до\~економічно необгрунтованих\~збитків з\~державного бюджету. Також зазначає, що Казначейство не вступало у правовідносини з позивачем та своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законні права та інтереси. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи по суті. Представник Департаменту патрульної поліції Івашинюта І.О. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, з підстав наведених у відзиві. Представник Державної казначейської служби України Мухаровський В.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, з підстав наведених у відзиві. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08.10.2020 року у справі №569/10096/20 адміністративний позов [PERSON] до поліцейського інспектора роти батальйону УПП в Рівненській області Чоповської Аліни Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - задоволено. Скасовано постанову серії ДПО18 № 715127 від 20.06.2020 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Рішення суду набрало законної сили 20.10.2020 року. Так в рішенні суду встановлено, що складаючи постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП , інспектор не надав належної правової оцінки його діям, не врахував його пояснень, не допитав свідків, а тому не встановив вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Тобто відповідачем у зазначених категоріях справ є держава Україна, а не посадова особа, орган державної влади чи орган місцевого самоврядування. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, постанови, отримання пояснень та інше). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), на яку посилається заявник, зроблений висновок, що на підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У переглянутій касаційним судом справі, підставою для відшкодування шкоди було закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Суд зазначив, що це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності його складу свідчить про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від його вини. Крім того, відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого порушеного права та вказує, що мало місце неправомірне накладання адміністративного стягнення саме з боку посадової особи державного органу. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, однак сума, яку позивач просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди є надто велика, і тому підлягає зменшенню до 500.00 гривень. Оскільки позов задоволено частково та позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial