Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

13 березня 2023 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Зольнікової В.О. звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 17.12.2020 з урахуванням трьох процентів річних в сумі 140910,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату правничої допомоги. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 17 грудня 2020 року [PERSON] позичила громадянину Індії [PERSON] грошові кошти у розмірі 103266,00 грн., що еквівалентно 3723 доларам США за курсом НБУ на день укладання договору позики, які відповідач тримав та зобов`язався повернути позику в гривнях, еквіваленту 3723 доларам США за курсом НБУ на день повернення коштів, у строк до 17.12.2021, про що між сторонами було укладено договір позики 17.12.2020. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути борг, однак відповідач уникає спілкування з позивачем. Отже свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, заборгованість не повернув, отже позивач вимушена звернутися до суду із цим позовом. Згідно офіційного курсу НБУ в лютому 2023 року 100 доларів США становить 36,57 гривень. Таким чином сума боргу за розпискою становить 136145,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача три процента річних від простроченої суми за період прострочення, а саме за один рік та два місяці (з 17.12.2021 по 17.02.2023) складають 4765,07 грн. Отже сума боргу з урахуванням 3% річних складає 140910,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Разом з позовною заявою позивачем, в особі її представника Зольнікової В.О. подана заява про забезпечення позову, в якій вона просили суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони відчуження на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , які належить [PERSON] н праві приватної власності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2023 року у задоволені заяви [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №639/1075/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу- відмовлено. В судове засідання позивач не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 103266,00 грн. (що еквівалентно 3 723 доларам США за курсом НБУ на день укладання договору) у строк до 17.12.2021 року. Та зобов`язується повернути суму у гривнях, еквівалентну 3723 доларам США за курсом НБУ на день повернення (а.с. 6). У визначений у договорі строк, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконав. Свої зобов`язання відповідач не виконав і на час розгляду справи. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч.1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначає позивач, офіційний курс НБУ в лютому 2023 року 100 доларів США становить 36,57 гривень. Таким чином сума боргу за розпискою становить 136145,00 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він у відповідності з ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Індекс інфляції позивачем не нараховується, оскільки відповідач повинен повернути позичену суму в гривнях, еквівалентну 3723 доларам США за курсом НБУ станом на день повернення. Три процента річних від простроченої суми за період прострочення, а саме за один рік та два місяці (з 17.12.2021 по 17.02.2023) складають 4765,07 грн. Отже сума боргу з урахуванням 3% річних складає 140910,00 грн. З такими вимогами позивача суд не може погодитись. Відповідно до договору позики позичальник зобов`язується повернути суму у гривнях, еквівалентну 3723 доларам США за курсом НБУ на день повернення, в термін, вказаний в п. 1 цього договору, або раніше вказаного строку. Згідно до п. 1 строк повернення до 17.12.2021 року. Станом на 17.12.2021 року курс долару США за обліковою ставкою НБУ, згідно інформації з офіційного сайту НБУ, склав 27,1929 грн. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 17.12.2021 року у розмірі 101 239,17, що еквівалентна 3723 доларам США. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу починається рахуватися з наступного дня, та складає період часу з 17.12.2021 по 17.02.2023, що складає 427 дня. Таким чином, розмір 3% річних, який підлягає стягненню з [PERSON] , складає 3553,07 грн (сума боргу 101 239,17 грн х 3% х 427/365/100 = 3553,07 грн.). Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 104 792,24 грн., що складається з боргу за договором позики -101 239,17 грн., та 3% річних - 3 553,07 грн. Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 18.02.2023 року між адвокатом Зольніковою Вітою Олександрівною та [PERSON] був укладений договір про надання правової (професійної правничої) допомоги, відповідно до адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу з питань стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2020, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 5 000 грн. у день підписання договору (а.с. 19). Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Задовольняючи позовні вимоги на 74,37% від заявлених в позові, враховуючи категорію справи, ії складність, виконану роботу адвокатом, вимоги законодавства, суд, вважає можливим стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 718,50 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1048,62 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі ст. ст. 509, 526, 610, 611, 612 625, 626, 629, 1046, 1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: partial