Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування позову зазначено, що з 01.11.2017 рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків Запоріжжя» КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради визначено управителем багатоквартирних будинків м. Запоріжжя у т.ч. будинку [ADDRESS] . 06.09.2017 між КП «Запоріжремсервіс» та від імені та інтересах співвласників будинку [ADDRESS] виконавчим комітетом Запорізької міської ради було укладено договір № 1095-УБ. Згідно умов договору, на кожного співвласника покладено обов`язок оплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідачу, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , було надано послугу з управління багатоквартирним будинком в період з 01.11.2017 до 01.05.2023, натомість відповідачем за цей період за надані послуги з управління будинком не сплачувались, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 12288,26 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 27.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначене до розгляду на 16.08.2023. 10.07.2023 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позов визнає не в повному обсязі, просить суд застосувати позовну давність за період з 01.11.2017 по 15.06.2020. Крім цього, зазначила, що з 21.03.2022 вона не користується послугою, яка надається позивачем, оскільки 21.03.2022 по сьогодні проживає у Німеччині. Просить задовольнити позовні вимоги в частині та розмірі, що підлягає задоволенню з урахуванням застосування строку позовної давності, судові витрати розподілити пропорційно розміру задоволених вимог. 20.07.2023 представник позивача подала відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що КП «Запоріжремсервіс» не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому. Щодо заперечень відповідача стосовно застосування позовної давності зазначила, що відповідно до постанови ВС України від 27.04.2016 у справі №3-269гс16, в якій колегією суддів було наведено певний узагальнений перелік дій, які можуть свідчити про те, що боржник визнав свою заборгованість перед кредитором, зокрема в постанові зазначено про часткову сплату боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Згідно з платіжними дорученнями від 10.08.2021 та 05.11.2021, наданими відповідачем, було сплачено частину боргу у сумі 500, 00 грн. та 200,00 грн., остання визнавала свій борг, чим перервала строк позовної давності, отже КП «Запоріжремсервіс» ЗМР звернувся до суду в межах позовної давності. Щодо відсутності відповідача у житлову приміщенні зазначила, що у відповідності до ст. 322 ЦК України, ст. 151 ЖК України, власники/наймачі квартир мають оплачувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються споживачам незалежно від їх присутності у будинках. Відповідно до роз`яснення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, положення ст. 7 Закону №2189: не стосується послуги з у правління багатоквартирним будинком, оскільки оплачуючи дану послугу власники ( співвласники) беруть участь в утриманні спільного майна, що їм належить та, згідно із діючим законодавством зобов`язані відшкодовувати витрати, пов`язані з утриманням багатоквартирного будинку Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, затвердженого розпорядженням міського голови від 06.12.2016 №582р, метою діяльності товариства (п. 2.1) є, зокрема, здійснення виробничо-господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб споживачів у житлово-комунальних послугах, та виконання замовлень населення, підприємств, установ та організацій; забезпечення мешканців житлових будинків та гуртожитків, підприємств, установ та організацій різних форм власності житлово-комунальними послугами шляхом забезпечення справного технічного стану мереж холодного та гарячого водопостачання, опалення каналізації, електропостачання, а також забезпечення функціонування технічного обладнання будівель (конструктивних елементів, бойлерів, елеваторних вузлів, водомірних рамок і т інше), виконання поточних та капітальних ремонтів. Відповідно до п. 2.2 Статуту в межах своєї компетенції, відповідно до чинного законодавства, Підприємство має право здійснювати всі необхідні заходи, спрямовані на реалізацію мети і предмета діяльності, що передбачені Статутом. Пунктом 2.3 Статуту передбачено, що для досягнення статутних цілей і одержання прибутку Підприємство здійснює такі види діяльності, зокрема управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (а.с. 10-11). 06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від імені яких діяв Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. та Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» ЗМР було укладено договір № 1095-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 12-14). Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжя за об`єктом конкурсу (група будинків) №3. Зазначену інформацію було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку (інформація про повне найменування управителя, контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги) ( а.с. 8). В силу вимог ч. ч. 1, 5ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Згідно п.18 цього Договору, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 05.09.2018. Відповідно до п. 6 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Надання послуг в рамках дії зазначеного Договору було розпочато з 01.11.2017 року. Згідно умов вказаного Договору, управитель КП «Запоріжремсервіс» ЗМР зобов`язалося надавати послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників співвласників, орендарів, наймачів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом. Відповідно до п. 5 Договору, сторони домовилися, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових на нежитлових приміщень на першому поверсі: 5,52 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги - 5,02 грн./м.кв; 2) винагорода Управителеві 0,50 грн./м.кв. Для житлових на нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах: 5,52 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги - 5,02 грн./м.кв; 2) винагорода Управителеві 0,50 грн./м.кв. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно із ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За відомостями позивача, розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язана сплатити на користь управителя (КП «Запоріжремсервіс»), згідно розрахунку заборгованості, за період з листопада 2017 року по травень 2023 року становить 15011,13 грн. Відповідач зобов`язання з оплати послуг виконувала не належним чином, за вказаний період було оплачено 2722,87 грн., сума заборгованості, що залишилась непогашеною за розрахунком позивача складає 12288,26 грн. Відповідно до ч. 4 ст.319, ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Згідно відомостей департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.06.2023 №8289_04-47, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.09.2016 по теперішній час ( а.с. 22). Відповідачем не заперечується факт проживання у зазначеній квартирі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів, визначений п. 29 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою КМУ від 05 вересня 2018 р. №712, щомісяця до 20 числа місяця , наступного за розрахунковим. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. З розрахунку, долученого КП «Запоріжремсервіс» ЗМР до позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 01.11.2017 по 01.05.2023 відповідачем здійснювались оплати: у січні 2018 року; у лютому 2018 року; у червні 2018 року; у листопаді 2018 року; у січні 2020 року; у серпні 2021 року та у листопаді 2021 року ( а.с. 19-20). У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі №759/16720/16-ц. Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період. Так, з матеріалів справи вбачається, що платежі в розмірі, що перевищували щомісячні платежі, здійснені у лютому 2018 року у сумі 186,55 грн. при нарахуванні 174,58 грн.; у червні 2018 року у сумі 710,56 грн. при нарахуванні 161,10 грн.; у листопаді 2018 року у сумі 904,48 грн. при нарахуванні 199,05 грн.; у серпні 2021 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 246,47 грн. Окрім цього, відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Крім цього, згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Внаслідок закріплення пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України законодавець передбачив продовження окремих строків на час дії воєнного стану. Які строки продовжуються: зокрема, загальна та спеціальна позовна давність (статті 257-259, 681, 728, абз. 2 ч. 4 статті 362, ч. 1 статті 786, ч. 2 ст. 1293 ЦК України). З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. Щодо посилання позивача на факт відсутності її за місцем проживання з 21.03.2022, суд дійшов наступного висновку. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII За вимогами статті 12 Закону № 2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Ціна послуги, порядок оплати послуги, права і обов`язки сторін, а також відповідальність сторін за порушення договору є істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги. Отже, нарахування та оплата житлово-комунальних послуг здійснюється виходячи з умов договору про надання відповідних послуг, укладеного між споживачем та виконавцем/управителем багатоквартирного будинку, та вимог чинного законодавства. Згідно із статтею 7 Закону № 2189 споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до роз`яснення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 20.10.2022 з питань прав громадян щодо нарахування плати за комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами) та послугу з управління багатоквартирними будинками споживачам, що вимушено покинули свої домівки, положення статті 7 Закону № 2189 не поширюється на випадки: -коли у споживача наявні прилади обліку води, оскільки у такому випадку обсяг спожитих послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води фіксується згідно із показниками приладів обліку (відповідно і нараховується оплата за ці послуги). При цьому, наказом № 61 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначивши особливості розподілу комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні, зокрема застосування коригуючого коефіцієнту, що враховує зміну споживання та надання комунальних послуг в населеному пункті на період дії воєнного стану; -не стосується послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його домівка (житлове приміщення чи квартира) опалювалися (послуга з постачання теплової енергії надавалася); -не стосується послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки оплачуючи дану послугу власники (співвласники) беруть участь в утриманні спільного майна, що їм належить, та зобов`язанні згідно із законодавством відшкодовувати витрати, пов`язані з утриманням багатоквартирного будинку. Споживачі послуг з управління багатоквартирними будинками мають оплачувати ці послуги, якщо вони фактично надаються управителем для відповідного будинку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що послуга з управління багатоквартирним будинком, є послугою, яка повинна сплачуватись незалежно від місцезнаходження власника житлового приміщення. Згідно зі ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, [PERSON] дійсно не виконувала свої зобов`язання з оплати послуг позивача КП «Запоріжремсервіс» ЗМР належним чином, що призвело до виникнення заборгованості перед КП «Запоріжремсервіс» ЗМР з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 в розмірі 12288,26 грн. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.А отже вона, відповідно до положень статті 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. 24.05.2023 Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі №332/2634/23 у видачі судового наказу за заявою КП «Запоріжремсервіс» ЗМР про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком - відмовлено. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved