Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Позов мотивовано тим, що сторони по справі не перебуваючи у зареєтрованому шлюбі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] . При цьому, відносини між сторонами є складними та напруженими, між ними часто виникають конфлікти стосовно виховання дитини. Позивач у жовтні 2022 року звернувся до Служби у справах дітей ВМР із заявою про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішеннм ВК ВМР №2600 від 01.12.2022 року було визначено порядок спілкування позивача з дитиною. Однак, вказне рішення Служби відповідачка не виконує, та всіляко перешкоджає у спілкуванні з дитиною у визначені Службою дні. Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх батьківських прав та просив суд усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: 1. Зустрічі з дитиною та спільне проведення часу у першу та третю п`ятницю щомісяця з 10.00 год. до 18.00 год. неділі без присутності матері. 2. Зустрічі з дитиною та спільне проведення часу у літній період - протягом 1 (одного) місяця за погодженням з матір`ю та врахуванням інтересів дитини в межах України без присутності матері. 3. Спілкування телефоном та іншими засобами зв`язку без обмежень у часі, з врахуванням зайнятості дитини та часу відпочинку. Крім того, просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, представником позивача було подано заву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 30.01.2023 року заяву [PERSON] , яка дії в інтересах [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. Ухвалою суду від 31.01.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовочого судового засідання. Ухвалою суду від 02.03.2023 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей ВМР. 02.03.2023 року за клопотанням представника позивача, з метою виконання вимог ч.4 ст.19 СУ України, судом витребовувся письмовий висновок щодо доцільності встановлення порядку спілкування батька з дитиною. Ухвалою суду від 28.06.2023 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила задовольнити. Крім того, представник позивача вказала, що батько бажав проводити час з дитиною влітку протягом 1 місяця, однак, оскільки літній період часу пройшов, просила суд визначити час проведення з дитиною терміном у 1 місяць з 16.11.2023 року по 15.11.2023 року. Відповідачка в судовому засіданні частково визнавали позовні вимоги. Вказала, що вона ніяким чином не чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Однак, заперечила щодо визначення 1 місяця перебування дитини у батька протягом літніх канікул. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, надала та підтримала висновок про доцільність визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , який просила врахувати при ухваленні рішення. Судом встановленні наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , (а.с.10). Згідно Рішення ВК ВМР №2600 від 01.12.2022 року, визначено такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] : 1, 3 п`ятниця щомісяця з 10 год.00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі (а.с.15). Відповідно до Заяви-повідомлення від 08.12.2022 року [PERSON] повідомив Службу у справах дітей ВМР щодо невиконання [PERSON] . Рішення №2600 про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з їхнім спільним сином [PERSON] (а.с. 16). Листом від 19.12.2022 року Служба у справах дітей ВМР повідомила [PERSON] про необхідність дотримання Рішення ВК ВМР обома батьками (а.с.17). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні сина та вільному спілкуванні з ним. При цьому, позивач зазначає, що бажає приймати участь в вихованні сина та піклуватися про нього, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідачки. В той час як сторона відповідача стверджує, що жодних дій спрямованих не перешкоджання у спілкуванні позивача з сином не вчинялось. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу 6 "Декларації прав дитини", дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає оремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.04.2020 справа №686/687/17. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] . Орган опіки та піклування ВМР вважає за доцільне визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , 1 та 3 п`ятниця щомісяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі, два тижні у літній період щороку за домовленістю між батьками дитин (а.с.64-66). Виходячи з наведного вище, беручи до уваги пояснення учасників справи, висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.06.2023 року № 01-00-005/36443, суд вважає за доцільне встановити такі способи участі [PERSON] , [INFO] , визначивши наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: 1. Зустрічі з дитиною та спільне проведення часу у першу та третю п`ятницю щомісяця з 10.00 год. до 18.00 год. неділі без присутності матері. 2. Зустрічі з дитиною та спільне проведення часу у літній період - протягом 1 (одного) місяця за погодженням з матір`ю та врахуванням інтересів дитини в межах України без присутності матері. 3. Спілкування телефоном та іншими засобами зв`язку без обмежень у часі, з врахуванням зайнятості дитини та часу відпочинку. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved