Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

22.02.2022 позивач звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та просила стягнути грошові кошти за нікчемним договором № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 року у розмірі 439 130 грн. Згідно з умовами Договору фінансового лізингу № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 отримала у платне користування автомобіль марки Ford, модель Focus Sport, рік випуску 2012, тип ТЗ: Универсал, № кузова (шасі): [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов`язалася сплачувати Банку щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, що встановлені у додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Фрунзенський районний суд м. Харкова виніс рішення від 03.11.2021 року у справі № 646/861/17, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» було залишено без задоволення. Вказане рішення було мотивоване тим, що договір фінансового лізингу № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 року є нікчемним . Цим рішенням не було застосовано наслідків нікчемності правочину. Оскільки договір фінансового лізингу № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 року є нікчемним, то сторони повинні повернути в натурі все, що вони отримали. Співробітники «Приватбанку» самовільно вилучили транспортний засіб марки Ford Focus 2012 року випуску та розпорядились ним на власний розсуд. Таким чином, з боку позивача автомобіль було передано банку. Однак, банк не повернув [PERSON] кошти, які вона сплатила за нікчемним договором. Згідно з випискою по договору № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 за період з 24.10.2012 по 08.11.2020 рік (стовпчик «Платіж клієнта») [PERSON] загалом сплатила 439 130 грн. Оскільки договір, за яким позивач сплатила кошти, є нікчемним, а позивач [PERSON] фактично повернула автомобіль «Приватбанку», то банк повинен повернути сплачені позивачкою грошові кошти. Тому [PERSON] , дізнавшись про нікчемність договору, звернулася до суду про стягнення коштів. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. 12.09.2022 року Октябрський районний суд м. Полтави виніс ухвалу про відкриття провадження у загальному позовному провадженні. 02.03.2023 року Октябрський районний суд м. Полтави закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавав заяву про відкладення розгляду справи. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача є представником юридичної особи, а тому знаходження представника відповідача у щорічній відпустці не є поважною причиною. Крім того, відповідач скористався своїм правом висловлення позиції щодо суті позовних вимог, надавши письмові пояснення, в яких відповідач заперечує щодо позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. Вказує, що [PERSON] добровільно уклала договір № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 року, при укладенні договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов, з якими [PERSON] погодилася та добровільно виконувала впродовж тривалого часу. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. З моменту укладення договору [PERSON] знала та була обізнана про той факт, що даний договір не посвідчений нотаріальною але прийняла даний договір до виконання, не заявляла жодних заперечень, у томі числі щодо його нікчемності та здійснювала виплати за договором добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку Банку. Враховуючи те, що позивач фактично користувалася майном, то плата за фактичне користування предметом лізингу не може бути стягнута з відповідача на користь позивача. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.10.2012 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до публічного договору № НА00А-0000383884 про надання фінансового лізингу строком на 60 місяців (а.с.13). Згідно із додатком №1 до вказаного договору 04.10.2012 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передав позивачеві автомобіль марки Ford, модель Focus Sport, рік випуску 2012, тип ТЗ: Универсал, № кузова (шасі): [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.14). Згідно умов даного договору позивач зобов`язувалася здійснювати щомісячні платежі в розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів). Згідно з випискою по договору № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 за період з 24.10.2012 по 08.11.2020 рік (стовпчик «Платіж клієнта») [PERSON] загалом сплатила 439 130 грн (а.с. 7-11). Вказана сума не оспорюється відповідачем. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 року у справі № 646/861/17 позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 у розмірі 162906,29 грн залишені без задоволення. Вказане рішення було мотивоване тим, що договір фінансового лізингу № НА00А-0000383884 від 04.10.2012 року є нікчемним, а саме: «Отже, встановивши, що публічний договір № НА00А-0000383884 про надання фінансового лізингу, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.10.2012 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору, не було нотаріально посвідчено, за таких умов, вказаний договір є нікчемним в силу вимог статті 220 ЦК України» (а.с.16-20). 26.01.2018 року Актом прийому-передачі транспортного засобу автомобіль марки Ford, модель Focus Sport, рік випуску 2012, тип ТЗ: Универсал, № кузова (шасі): [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , відповідач прийняв на стоянку Банку, що підтвердив відповідач, надавши вказаний Акт до своїх письмових пояснень. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Відповідно до статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами двосторонньої реституції сторони зобов`язані повернути одна одній все, одержане на виконання нікчемного правочину (відповідно, об`єкт лізингу та сплачені за договором платежі). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання та відповідно до акту прийому-передачі від 26.01.2018 автомобіль знаходиться у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», то відповідач повинен повернути позивачу суму грошових коштів, сплачених останнім у розмірі 439 130 грн, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач, у відповідності до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4391,30 грн.

Outcome: approved