Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1983 року; -неповнолітніх дітей з відповідачкою не мають; -сімейне життя у них з відповідачкою не склалося; -вони втратили почуття кохання та довіри один до одного; -шлюбні відносини між ними фактично припинені, їх шлюб існує формально, а тому підтримувати сімейні відносини немає сенсу; -між ними з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, любов та повага один до одного, які повинні бути притаманні для сім`ї;\~\~\~ -станом на сьогодні спору щодо поділу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, немає, а у випадку його виникнення такий буде вирішуватися в окремому порядку, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в поданій ним заяві /а.с.2-3/ позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив провести розгляд справи в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.13/, згідно якої позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачкою позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачкою позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачкою позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №4851610023 від 16 серпня 2023 року /а.с.1/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073грн.60коп., -50 відсотків якого в розмірі 536грн.80коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 536грн.80коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved