Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

31 липня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «К9», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М., Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що У липні 2023 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. під час виконання виконавчого провадження №68230791 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 68230791, позивачу стало відомо, що 07.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3215 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія К9» суми заборгованості за Кредитним договором №1699719 від 19.03.2021 укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у розмірі 29 161,00 грн., з яких 9 800, 00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19 311,00 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 50 грн. - за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 19.01.2022 до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від представника ТОВ «Фінансова компанія «К9» надійшла заява про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису, до якої було долучено оригінал виконавчого напису №3215 від 07.12.2021 та кредитний договір. Інших документів, як-то платіжного документа про надання позивачу кредитних коштів, розрахунку заборгованості, будь-яких повідомлень про наявність заборгованостей та їх розмір, виконавче провадження не містить. 19.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. було відкрито виконавче провадження №68230791. Вказаний вище виконавчий напис позивач вважає незаконним, при вчиненні приватним нотаріусом Журавльовою Л.M. виконавчого напису було порушено вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як доказів будь-яких заборгованостей за кредитним договором перед кредитодавцем немає, у зв`язку з чим сума заборгованості не є безспірною. Розрахунок заборгованості стягувачем для погодження та для ознайомлення позивачу не надавався та відсутній серед документів, що обґрунтовують стягнення, як і підтверджень самої заборгованості та строків настання прав вимоги, жодних письмових вимог ні від стягувача, ні від нотаріуса про усунення порушень позивач не отримувала. Тому в нотаріуса не було визначених законодавством підстав для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 07.12.2021 в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору та на момент вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями закону, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також позивач вказує на те, що зазначений кредитний договір нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. При вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 на час їх застосування, а саме: 07.12.2021, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. З огляду на зазначене вище, позивач [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3215, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] за Кредитним договором 1699719 від 19 березня 2021 року, укладеним з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2-01102021 від 02 листопада 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», заборгованість за Кредитним договором 1699719 від 19 березня 2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 листопада 2021 року по 22 листопада 2021 року. Сума заборгованості складає 29 111 грн. 00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню 29 161 грн. 00 коп. (а.с. 13). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 07 грудня 2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 07 грудня 2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 3215 від 07 грудня 2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved