Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У червні 2023 року заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації і в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який [INFO] , набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0270 га, кадастровий номер 6824288600:02:004:0234, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2760 га, кадастровий номер 6824288600:02:004:0235, що розташована за адресою: с. Старий Остропіль Старокостянтинівський район Хмельницька область. [PERSON] 02 грудня 2013 року зареєстрував право власності на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та на даний час є їх власником. Враховуючи, що [PERSON] , як іноземний громадянин, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 02 грудня 2013 року по даний час)\~не відчужив їх, тому просить їх конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин на їх обгрунтування. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області направив до суду письмові пояснення, де підтримав позов та просив справу розглянути без його участі. Відповідач позовні вимоги визнав та підтвердив, що через недосконале знання законодавства і збіг життєвих обставин не зміг своєчасно відчужити заявлені земельні ділянки Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] являється громадянином Російської Федерації, документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 21 вересня 2016 року терміном безстроково, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТО номер 912009, спадкова справа № 42/2012, зареєстрованого в реєстрі за № 1592, виданого 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сарело Т.П., [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0270 га, кадастровий номер 6824288600:02:004:0234, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТО номер 912011, спадкова справа № 42/2012, зареєстрованого в реєстрі за № 1598, виданого 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сарело Т.П., [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2760 га, кадастровий номер 6824288600:02:004:0235, що розташована за адресою: с. Старий Остропіль Старокостянтинівський район Хмельницька область. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824288600:02:004:0234 за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно з 02 грудня 2013 року (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №336668237 від 22 червня 2023 року). Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824288600:02:004:0235 за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно з 02 грудня 2013 року (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №336668617 від 22 червня 2023 року). Статтями\~13,\~14 Конституції України\~визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до частини другої\~статті 81 Земельного кодексу України\~іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3\~ст.\~81\~Земельного кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої\~статті 22\~Земельного кодексу\~України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною четвертою\~статті 81 Земельного кодексу України\~передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 Цивільного кодексу України\~визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із\~ст.\~356\~Цивільного кодексу\~України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , як іноземний громадянин, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 02 грудня 2013 року по даний час) не відчужив їх, тому наявні підстави для їх конфіскації у власність держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача [PERSON] , яким визнано позов до початку розгляду справи по суті на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету, що становить 2684 грн за пред?явлення позову та 671 грн судового збору за заяву про забезпечення позову.

Outcome: approved