Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Процесуальні дії по справі. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] за змістом якого просить: - визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Селянщина Житомирського району Житомирської області. - визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка помела [INFO] в с. Селянщина Житомирського району Житомирської області терміном на 3 (три) місяці з дня набрання рішення суду законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємицею за заповітом, однак нею з поважних причин пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. 23.08.2023 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . 31.08.2023 на адресу суду від Черняхівської селищної ради надійшов лист, у якому зазначено, що гр. [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 31.08.2023 суд прийняв позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 02.10.2023. Даною\~ ухвалою\~суд у порядку ст. 84 ЦПК України також витребував від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Наталії Володимирівни витяг із Спадкового реєстру про реєстрацію заповіту за номером 52432346. 20.09.2023 на виконання вимог ухвали суду від 31.08.2023 на адресу суду від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Наталії Володимирівни надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.09.2023 за №73909418 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договри) від 12.09.2023 за №73909349 (а.с. 34-37). \~ \~ \~ \~Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] ,16.01.2009 уклала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно своїй дочці [PERSON] (до зміни прізвища " [PERSON] "). Позивач пояснює, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту. \~ \~ \~ \~Позивач доводить, що про укладений за життя її матір`ю заповіт дізналась 11.08.2023 від сестри [PERSON] , яка проживала разом з матір`ю. 11.08.2023 при зверненні до нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини. Позивач вказує, що спадкоємцем після смерті матері є її сестра [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Інших спадкоємців померлої [PERSON] немає. Для захисту своїх прав позивач звернулась з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна. Сторони у судове засідання не з`явились. 02.10.2023 представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача (а.с. 40). Відповідач 19.09.2023 подала заяву, за змістом якої просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що позов визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі. Надаючи оцінку заяві відповідача від 19.09.2023 суд встановив, що відповідач визнала позовні вимоги. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не\~\~порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду. Зважаючи на визнання позову відповідачем суд з урахуванням норм ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 02.10.2023 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] в с. Селянщина Житомирського району Житомирської області Україна померла мати позивача - [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12. 2022 (а.с. 9). Родинний зв`язок між позивачем [PERSON] та померлою підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.1985 серії [NUMBER] , у якому у графі "мати" записана [PERSON] (а.с.5) [PERSON] зареєструвала шлюб 11.08.2007 з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " , що підтверджується виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міжрайонного управління юстиції Київської області свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2007, актовий запис № 508 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої увійшло майно, а саме: житловий будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,3083 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-13, 19). За життя [PERSON] уклала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно, в тому числі житловий будинок, за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення селянського господарства, що належить їй на праві особистої власності та земельний пай, що знаходиться в с.Селянщина та вклади в Черняхівському відділенні ощадбанку України, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.10). Листом приватного нотаріуса Житомирського районного\~нотаріального округу\~Житомирської області\~Драч Наталії\~Володимирівни від\~11.08.2023\~ за\~вих.\~№ 492\~позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини (а.с.14). Згідно довідки №111 від 14.08.2023, виданої Селянщинським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області встановлено, що на день смерті [PERSON] фактично в шестимісячний строк прийняла спадщину [PERSON] шляхом проживання у житловому будинку, використання особистих речей померлої та обробітку присадибної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відомості на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] у Спадковому реєстрі відсутні (а.с.35). Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що заповіт [PERSON] , посвідчений 16.01.2009, місце посвідчення: Житомирська обл., Селянщинська сільська рада Черняхівського району, місце зберігання: Селянщинська сільська рада Черняхівського району, 12331 Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Селянщина, вул. Творогова 41, тел. (04134) 9-72-31, за номером у спадковому реєстрі 52432346, є чиним (а.с.36-37). Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулась до суду з цим позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що після смерті матері - [PERSON] вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знала про наявність укладеного за життя матері заповіту на її ім`я. Необізнаність спадкоємця з приводу таких обставин, на переконання суду, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved