Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою, у якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем з жовтня 2010 року по квітень 2020 року вона перебувала в шлюбі, сімейне життя не склалося через те, що він неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі за скоєння злочинів, що стало причиною розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проявляв інтересу до доньки, не цікавився її життям, має заборгованість по сплаті аліментів. Донька з народження та по теперішній час постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За вказаних обставин, з урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та з метою забезпечення належних інтересів дитини, звертається до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 23 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача про відповідне. У судовому засіданні 23 березня 2023 року встановлено, що відповідач перебуває в умовах Державної установи\~«Катеринівська виправна\~колонія (№\~46)» та заперечує у повному обсязі проти позовних вимог. Ухвалами суду від 20 квітня 2023 року підготовче провадження за даною цивільною справою закрито, справу призначено до судового розгляду по суті та призначене судове засідання вирішено проводити у дистанційному режимі\~відеоконференції з Державною установою\~«Катеринівська виправна\~колонія (№\~46)» з метою забезпечення участі відповідача при розгляді справи. Судові засідання, призначені 18 травня 2023 року, 14 червня 2023 року, відкладені за клопотанням відповідача, у зв`язку із необхідністю отримання правової допомоги. Призначений на 26 червня 2023 року розгляд справи знято з розгляду. 28 серпня 2023 року судове засідання відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача. 19 вересня 2023 року судове засідання відкладено, у зв`язку із неявкою сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, її представником - адвокатом Сергієнко Д.М. на адресу суду направлено заяву в якій прохав, справу розглядати за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Бондаренко С.О. у судовому засіданні просили не позбавляти батьківський прав, оскільки це порушує його права та права доньки, просять в позові відмовити. Відповідач вказав, що позивач разом з донькою виїхали до Польщі, позивач змінила усі номери телефонів та позбавила його можливості спілкуватися з донькою та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до останньої. Представник відповідача вказала, що заборгованість по сплаті аліментів та наявні судимості у відповідача не є підставами для позбавлення батьківських прав останнього. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала поданий до суду висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету\~Покровської районної\~в місті\~ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, вимоги позову підтримала. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2014 року, актовий запис № 495. (а. с. 8) З копії рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року, справа № 212/816/20 вбачається, що вказаним рішенням розірвано шлюб зареєстрований 19.10.2010 року Новоданилівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 34, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишивши позивачці після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». (а. с. 10-11) Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2014 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету\~Покровської районної\~в місті\~ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , № 430 від 16.11.2022 встановлено, що за результатами розгляду на засіданні комісії прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок обґрунтований тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу. (а. с. 45-46) Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд в цивільній справі №537/2238/18, Постанова від 15 вересня 2020 року. Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача, з урахуванням чого, сума, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, судового збору не відшкодовується.

Outcome: dismissed