Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник, звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого вказав, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] 09.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 137 846,36 грн. Позивач звернулася до відповідача, але отримала відповідь з посиланням на ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де недоотримана її чоловіком пенсії була зазначена в сумі 91 845,24 грн. Вказана сума не була виплачена та на чергове звернення позивачка отримала відповідь, що недотримана пенсія померлого [PERSON] обліковується в головному управлінні Пенсійного фонду та буде виплачена після затвердження відповідних бюджетних призначень. Зазначає, що дане рішення відповідача не відповідає чинному законодавству України, є таким, що перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 137 846,36 грн та судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 1378,46 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі - 10 000,00 грн. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду направив відзив на позов, в якому вказав, що виплата пенсії за життя [PERSON] проведена по серпень 2016 року. Листом від 27.07.2021 на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу головним управлінням видана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в розмірі 91845,24 грн з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. [PERSON] звернулася з заявою про виплату недоотриманої пенсії 13.08.2021 року, зазначені суми пенсії за минулий період [PERSON] обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Протягом 2022 року відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді - в розмірі 530,00 грн та в грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01.01.2023 складає 86488,96 грн. Таким чином, подальша виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку. Також зазначено, що відповідачем не визнаються вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу через їх недоведеність. Представником позивачки було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що наведені відповідачем обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ідентичні зазначеним у листі від 05.10.2022 року № 14886-14007/3-15/8-0500/22 та є безпідставними, та такими, що не відповідають приписам діючого законодавства. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, яка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Посилаючись на Порядок 1165, як підставу несплати грошових коштів Позивачці, Відповідач у відзиві не довів наявність повноважень Кабінету Міністрів України вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України. Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що між представником позивачки та позивачкою укладено договір № 5-01/2022 про надання правової допомоги від 20.12.2021 р. Пунктом 2.1. договору встановлено - розмір гонорару, що сплачується Клієнтом та узгоджується Сторонами окремо у додатковій угоді до договору. Додатковою угодою № 3 від 16.01.2023р. до договору № 5-01/2022 про надання правової допомоги від 20.12.2021 р. сторони домовились що: «2.4. Розмір гонорару, що сплачується Клієнтом на користь адвоката за правову допомогу, вказану в пункті 1.4. договору є фіксованою та дорівнює 10 000,00 грн. У зв`язку з відсутністю конкретизованих заперечень, позиція відповідача в цій частині є безпідставною. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 728, [PERSON] доводилася дружиною [PERSON] та отримала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка спадщину, яка складається з недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії в розмірі 137 846,36 грн, що знаходиться на пенсійному рахунку в ГУ ПФУ 27.07.2021 року листом ГУ ПФУ № 0500-1509-8/42582 позивачці було надано відповідь, що згідно ст. 46 Закону 1058, розмір недоотриманої пенсії померлого [PERSON] складає 91845,24 грн. З довідки виданої в.о начальника відділу обслуговування громадян № 6 про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії [PERSON] за період з вересня 2016 року по січень 2021 року, пенсія останнього складає 137 846,36 грн. Також було повідомлено, що нотаріусу було надано відповідь з урахуванням вимог ст. 46 Закону 1058. 05.10.2022 року листом ГУ ПФУ в Донецькій області № 14886-14007/3-15/8-0500/22 було повідомлено позивачці, що недоотримана пенсія померлого [PERSON] обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. Також вказано, що відповідно до ст. 46 Закону 1058, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю. Підставою своїх позовних вимог позивачі зазначають наявність у неї як спадкоємиці першої черги після смерті [PERSON] права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Судом встановлено, що сума недоотриманої пенсії в розмірі 137 846,36 грн, яка перейшла у спадщину після смерті [PERSON] та підтверджена свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим на ім`я позивача, повинна бути виплачена спадкоємцю [PERSON] у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Тому відповідач, нарахувавши позивачу зменшену суму 91845,24 грн недоотриманої її чоловіком пенсії, у відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», діяв всупереч чинному законодавству, порушивши права позивача, як спадкоємця на суму пенсії померлого батька, яка увійшла до складу спадщини згідно закону. Зазначені у відзиві посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», суд не приймає до уваги, з огляду на такі обставини. Вказаний Порядок визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. За змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Отже, постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, яку застосував відповідач при виплаті позивачу належних їй сум, значною мірою та необґрунтовано звужуються її права, на отримання пенсійних виплат спадкодавця, у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії іншими особами. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна та у строки, що передбачені для виконання державою своїх позитивних соціальних зобов`язань. Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, а також заперечень відповідача, оцінивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме, на користь позивача підлягає стягненню сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до спадкової маси після смерті [PERSON] , але з урахуванням вже проведених на користь [PERSON] виплат на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді та грудні 2022 року із розрахунку 137 846,36 -530-2,18 =137314,18 грн Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатським бюро «Олександра Шипіцина» 20.01.20223 року було укладено Договір № 5-01/2022 про надання правової допомоги, додаткова угода № 3 до договору, якою сторони погодили розмір гонорару адвоката у розмірі 10 000,00 грн Суду надано ордер серії АН № 1106160 від 09.02.2023 року, акт приймання - передачі № 3 наданих позивачці послуг. Враховуючи вищевказані докази, оцінюючи складність справи, обсяги виконаної представником позивача роботи, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та приходить до висновку про доведеність витрат саме в заявленому розмірі 10 000 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1373,10 грн.

Outcome: partial