Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , строком на два місяці з часу набрання рішення суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , якій за життя належав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповіла [PERSON] . Інші спадкоємці за заповітом, чи законом, які б прийняли спадщину, відсутні. Позивач на початку червні 2022 року звернулася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, однак нотаріусом було роз`яснено, що у зв`язку з введення воєнного стану, відповідно до постанови КМ України № 164 від 28.02.2022, починаючи з 06 березня 2022 зупинено перебіг строку на прийняття спадщини на час дії воєнного стану. У зв`язку з чим, позивач була впевнена, що строк на прийняття спадщини вона не пропустила і не може пропустити, оскільки він зупинений на час воєнного стану. Однак, звернувшись до нотаріуса в серпні 2023 вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджували б факт її спільного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини та пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Введений в Україні воєнний стан та пов`язані з ним зміни в законодавстві в сфері спадкування, про які позивач не була обізнана, вважала поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 04.09.2023 року позовна заява прийнята судом до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду в приватного нотаріуса Черник О.П. витребувані докази. Витребувані докази надано суду. Ухвалою суду від 19.09.2023 року підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату та час судового засідання, участь представника у розгляді справи не забезпечила, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Зі згоди позивача, яка не висловила заперечень проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку наданим суду доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.05.2022 (а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.09.1989 [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в БТІ 04.09.1989 (а.са. 10). За життя [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши 17.10.2019 заповіт, посвідчений секретарем Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області Верховець Л.Г., реєстраційний номер № 49. Відповідно до змісту копії заповіту, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с. 11). З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 53 від 22.08.2023 слідує, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на день смерті [PERSON] ніхто крім неї не проживав та не був зареєстрований (а.с. 14). Як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , вказана справа № 70815051 заведена приватним нотаріусом Черник О.П. 20.06.2023 (а.с. 26). Відповідно до копії спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 20.06.2023 звернулася [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 28). Інші особи, з заявами про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , не зверталися, що підтверджується інформацією, наявною в матеріалах спадкової справи наданої нотаріусом (а.с. 27-35). Однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріально округу Черник О.П. від 10.08.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та не надання документів, що підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем (а.с. 36). Згідно ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1233 ЦК України\~визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач вказує на те, що вона дійсно пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, однак вказане відбулося в силу сукупності об`єктивних причин, зокрема воєнного стану в Україні та пов`язаними з цим змінами у законодавстві в сфері спадкування. Так, позивач вказала, що спадкодавець померла в травні 2022, тобто після початку збройної агресії російської федерації на територію України, у зв`язку з якою о 05:00 год 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, що триває донині. Відомим є той факт, що активні бойові дії на території України, широкомасштабний наступ військ агресора на територію України, зумовили перебої в роботі ряду органів влади, в тому органів нотаріату. 28.02.2022 було прийнято постанову КМ України № 164 від 28.02.2022 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Постановою КМ України № 480 від 19.04.2022, яка набрала чинності 28.04.2022, внесено зміни до вищевказаної постанови № 164 від 28.02.2022, викладено її в редакції, п. 3 якої передбачав, що «Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». В подальшому, на підставі постанови КМ України № 719 від 24.06.2022, п.3 постанови КМ України № 164 від 28.02.2022, був викладений у наступній редакції «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». На підставі постанови КМ України № 469 від 09.05.2023, яка набрала чинності 23.05.2023, внесено зміни до постанови КМ України № 164 від 28.02.2022, а саме виключено п.3 вказаної постанови. В ряді постанов ВС, здійснено тлумачення вказаних норм законодавства, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, зроблено висновок, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачав допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а отже пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечив статтям 1270, 1272 ЦК України та не підлягав застосуванню (аналогічні позиції сформовані у постановах ВС 25 січня 2023 року по справі № 676/47/21 та від 21 червня 2023 року по справі № 175/1404/19). \~ \~ \~ \~В своїй практиці ЄСПЛ, неодноразово звертав увагу на необхідності забезпечення «якості закону». Так, ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50?56) зазначив, зокрема, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення…, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника. Так само уніфіковано ЄСПЛ інтерпретував «якість законодавства» і в іншому своєму рішенні, а саме, у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05, п. 51; державні органи неправомірно зобов`язали заявника сплатити податок) «… якість законодавства … доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні»; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, стала причиною порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Подаючи позов до суду позивач вказала, що в період воєнного стану, на початку червня 2022 вона зверталася до нотаріуса з питання про прийняття спадщини, однак отримала роз`яснення про те, що на період воєнного стану призупинено перебіг строку прийняття спадщини, що узгоджувалося з положеннями діючої на той час редакції постанови КМ України № 164. Вищевказані обставини свідчать про те, що позивач отримавши інформацію про призупинення перебігу строку прийняття спадщини до закінчення воєнного стану, будучи обізнаною про продовження дії воєнного стану, розумно розраховувала на те, що не подання нею заяви про прийняття спадщини в період воєнного стану не призведе до пропущення нею строку для прийняття спадщини. Вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи встановлені судом обставини щодо «якості закону» що регулювали питання спадкування в період з лютого 2022 по 23.05.2023, а саме положення постанови КМ України № 164 від 28.02.2022 з відповідними змінами, що давали позивачу розуміння того, що строк для прийняття спадщини нею не пропущено, суд вважає поважними причинами для пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи що причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини визнані судом поважними, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved