Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

7 червня 2023 року представник позивача Кредитної спілки «Супер Кредит» (далі КС «Супер Кредит») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії, в розмірі 16053,78 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 грудня 2019 року між Кредитною Спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК17/117/19/189/04СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 8000,0 грн. 12 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір про транш № 1 та погоджено графік платежів по кредиту та процентів. Позивач виконав умови Договору та надав відповідачу кредит в сумі 8000,0 грн., а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером №129/17 від 12 грудня 2019 року. Водночас, позивачем та відповідачем було погоджено у відповідності до п. 3 додаткового договору № 1 графік платежів. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії-1 та перерахував кошти в сумі 8000,00 гривень. Відповідачем було порушено п.3 Додаткового договору кредитної лінії: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що спричинило затримку відповідачем повернення тіла кредиту та сплати процентів до Додаткового договору про транш №1. Відповідно до розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії -1 станом на 23 травня 2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 16053,78 грн., з яких 5734,18 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 10319,60 грн. сума несплаченої заборгованості по процентах з 22.10.2020 по 12.12.2022р. Враховуючи наведене, з метою захисту порушених прав, представник позивача просить позов задовольнити, стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та сплачені судові витрати. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача - Захарова Я.В. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 12 грудня 2019 між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №СК17/117/19/189/04СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1. якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 8000,0 грн. Відповідно до п.3.1. договору кредит надається позичальнику у національній валюті після підписання договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування за заявою позивальника суми виданого кредиту на його добровільний цільовий внесок в додатковий капітал. Відповідно до п.3.3. договору плата за користування кредитом (проценти) - 84% річних, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.п. 8 п.2,4 кредитного договору кредитної лінії позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 15-го числа, вказаного в останньому укладеному договорі про транш. Згідно п.5 п.п.5.1. договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 12 грудня 2022 2022р.(36 міс.) 12 грудня 2019 між Кредитною спілкою "СуперКредит" та [PERSON] укладено додатковий договір про транш № 1 до Договору про споживчий кредит №СК17/117/19/189/04СЗ, згідно якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 8000,0 гривень. Згідно п.3 договору погоджено графік платежів. Відповідно до заяви від 12 грудня 2019 [PERSON] звернувся до Кредитної спілки «СуперКредит» про надання йому в межах ліміту відкритої за договором про споживчий кредит №СК17/117/19/189/04СЗ про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (кредитної лінії) чергового траншу в сумі 8000,0 гривень. Відповідно до довідки про зарахування коштів від 12 грудня 2019 року, убачається, що на підставі заяви члена КС з кредиту по договору №СК17/117/19/189/04СЗ від 12 грудня 2019 року зараховано цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 8000,0 грн. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору кредитної лінії кредит надається позичальнику у національній валюті, після підписання після підписання договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою. У відповідності до розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по договору про споживчий кредит № №СК17/117/19/189/04СЗ від 12 грудня 2019 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у відповідача [PERSON] станом на 23 травня 2023 виникла заборгованість в розмірі 16053,78 грн., зокрема: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5734,18 грн. та заборгованість по процентах в розмірі 10319,60 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання, надавши кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач по поверненню кредиту та сплаті процентів своїх зобов`язань не виконує. Укладений Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов`язання про погашення суми кредитної заборгованості у передбачені договором строки. Це передбачено умовами кредитного договору, що укладений між сторонами та врегульовано ст. 1054 ЦК України. Відповідно до вимог ст. ст.526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Тому, зважаючи на порушення відповідачем зобов`язання стосовно сплати передбачених кредитним договором платежів, позивач вправі вимагати повернення несплаченої основної суми кредиту та сплати передбачених договором платежів. Як визначається ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2481 грн. понесеного судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved