Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

27.09.2023 представник заявника [PERSON] звернувся з вищевказаною заявою до суду, в якій зазначає, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] яка проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , який систематично завдає заявнику моральних та фізичних страждань, що підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №294527 від 22.08.2023. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису, задля припинення протиправної поведінки відносно неї та просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж на 50 метрів до місця проживання його матері ( [ADDRESS] ). Провадження у справі відкрито 27.09.2023 та призначено заяву до розгляду. Її представник в судовому засіданні підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав свідчення відносно свого сина [PERSON] [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у спосіб, передбачений ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомлено. Відповідно до приписів ст.\~350-5\~ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши думку представника заявника, свідчення свідка, дослідивши письмові докази по справі, наданий заявником, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №294527 від 22.08.2023 вбачається здійснення з боку [PERSON] по відношенню до своєї матері [PERSON] вчинення домашнього насильства, ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що передбачає застосування до кривдника на протязі 3 днів (з 22-24.08.2023) заходів термінового заборонного припису. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що син проживає з ними і є співвласником вказаного вище житла, часто випиває, нецензурно висловлюється в бік своєї матері, ніде не працює, розбив двері, вчиняє насилля психологічного та фізичного характеру. Постановою суду від 30.08.2023 у справі №487/5596/23 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за фактом домашнього насильства по відношенню до [PERSON] , що відбулось 22.08.2023 біля 19-30год. за адресою: [ADDRESS] в результаті якого словесно ображав, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство протягом року. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч.2, 3\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.ст.\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представник заявника обґрунтовує свою заяву тим, що відносно неї з боку заінтересованої особи чиниться насилля психологічного та фізичного характеру на підтвердження чого надається терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії №294527 від 22.08.2023. Також представник заявника в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] систематично чинить по відношенню до заявника насилля психологічного та фізичного характеру. Свідок [PERSON] підтвердив в судовому засіданні поведінку свого сина по відношенню до заявника, що характеризується насиллям психологічного\~та фізичного\~характеру. \~ Заявник, заінтересована особа є особами, на яких розповсюджується дія\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2, 3\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборону вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Встановивши фактичні обставини справи, в сукупності\~з дослідженими належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність факту домашнього насильства\~у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на те, що заінтересована особа [PERSON] не надає належної оцінки агресивності своїх дій, суд дійшов висновку про вірогідність та існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, яке мало непоодинокі випадки. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № \~61-21971св19) зроблено висновок, що відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні\~лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що\~тимчасове\~обмеження права власності кривдника з метою\~забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом №\~2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Суд вважає співмірним та оправданим таке тимчасове втручання в особисті права заінтересованої особи, строком на 6 (шість) місяців, що не завдасть істотної шкоди правам заінтересованої особи. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 6 (шість) місяців та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.п. 4, 6 ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved