Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 12.01.2023 року (вх. № 6091 від 08.02.2023 року, т.1 а.с. 1-29) засобами поштового зв`язку [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинної профспілкової організації професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. Строк звернення до суду із даним позовом позивачем дотриманий. Позовні вимоги позивач обґрунтувала наступним. Наказом начальника Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) №44-ОП від 21.11.2022 року було спочатку призупинено дію трудового договору з начальником юридичної служби - Позивачем у справі. Згодом, 08.12.2022 року Позивача було звільнено з посади начальника юридичної служби Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) за п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, - без належних на те підстав. 17.02.2023 року (вх. № 8657) до суду від позивача [PERSON] подано клопотання про виправлення описки в ухвалі про відкриття провадження по справі від 10.02.2023 року, а саме виправити дату звернення [PERSON] до суду з 08.02.2023 року на 12.01.2023 року. 27.03.2023 року (вх. № 17631/23, т.2 а.с. 1-14) засобами системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на законність звільнення позивача з роботи, дотримання відповідачем процедури звільнення, недобросовісну поведінку позивача, позивач перебував у простої, окремі дії позивача здійснювалися позивачем добровільно, за його згодою. Рішенням адміністрації і профкому були внесені зміни до правил внутрішнього трудового розпорядку, якими визначений порядок обміну інформацією/документами з працівниками під час дії воєнного стану. Зважаючи на відсутність поштового зв`язку за місцем реєстрації позивача, документи направлялися позивачу месенджером VIBER та WhatsApp. Позивачу були запропоновані вакантні посади. Звільнення відповідно до ст. 43-1 КЗпП України відбувається без згоди виборного профспілкового органу. З позивачем було призупинено дію трудового договору, тому відшкодування заробітної плати покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Також у відзиві міститься клопотання про проведення огляду доказів за їх місцезнаходження а саме в будівлі управління Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) та електронних доказів: офіційного сайту Херсонської обласної державної адміністрації (https://khoda.gov.ua./novini). 29.05.2023 року на електрону адресу суду (вх. № ЕК -12213) від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позву та заява про визнання недійсним правочину в порядку ч. 3. ст. 199 ЦПК України, в якій позивачка просить суду залучити до участі в якості співвідповідача Первину профспілкову організацію Херсонського морського торгового порту та визнати недійсним рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 25.06.2022 року № 5 «Щодо внесення доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 14.06.2013 року (зі змінами), підписане Начальником Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Харченко В.Л. та представником Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту Гамовою Л.О. Крім того, 29.05.2023 року на електрону адресу суду (вх. № ЕК -12213) від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позов. 26.05.2023 засобами поштового зв`язку (вх. № 31909 від 01.06.2023 року) від позивача [PERSON] до суду направлено заяву про зміну предмету позву. 26.05.2023 засобами поштового зв`язку (вх. № 31982 від 01.06.2023 року) від позивача [PERSON] до суду направлено заяву про визнання недійсним правочину, в якій позивачка просить суду залучити до участі в якості співвідповідача Первину профспілкову організацію Херсонського морського торгового порту та визнати недійсним рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 25.06.2022 року № 5 «Щодо внесення доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 14.06.2013 року (зі змінами), підписане Начальником Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Харченко В.Л. та представником Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту Гамовою Л.О. 26.05.2023 засобами поштового зв`язку (вх. № 31384 від 30.05.2023 року) від позивача [PERSON] до суду направлено відповідь на відзив на позов. В якості заперечень проти доводів відповідача фактичне місцезнаходження Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» є м. Одеса, вул. Ланжеронівська, будинок 1. територія ДП «Херсонський морський торговельний порт» та територія Херсонської філії ДП «АМПУ» - це зовсім різні місця, які ніяким чином ототожнювати не можна, як і господарську діяльність двох різних суб`єктів господарювання. ДП «Херсонський морський торговельний порт», ідентифікаційний код юридичної особи 01125695, та Херсонська філія ДП «АМПУ» (Адміністрація Херсонського МП) ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 38728533 є різними суб`єктами господарювання, не підпорядковуються один одному, здійснюють різні види діяльності. ДП «Херсонський морський торговельний порт», код 01125695 є суб`єктом господарювання (одним з 9), які в акваторії порту Херсон ведуть діяльність з перевантаження вантажу, фізично. Будь-яких погоджень чи домовленостей у Позивача з Відповідачем щодо альтернативних способів створення, пересилання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації не було. 11.05.2023 р. ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження та цивільну справу за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту), за участю третьої особи - Первинна профспілкова організація професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження. 22.09.2023 року в судовому засідання представником позивача - адвокатом Мамонтовим Денисом Олексійовичем подано заяву про виправлення описки в заяві про зміну предмету позову, в якій представник просить вважати дату оскаржуваного наказу (розпорядження) начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) №138-к про припинення трудового договору (контракту) не 20.02.2022 року, а 20.12.2022 року. Інші процесуальні дії у справі Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2023 року відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 16.02.2023 року (вх.№ еп-3355) та 10.05.2023 року (вх. №27016) позивачем подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.05.2023 року було вирішено здійснити перехід від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту), за участю третьої особи - Первинна профспілкова організація професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку в порядку спрощеного провадження та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 10.05.2023 року (вх. № 27019) до суду було подано клопотання позивача про долучення доказів. 11.05.2023 року (вх. № 27206) засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшли клопотання про витребування у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за період з 24.02.2022 року по день надання відповіді відносно позивача [PERSON] ; додаткові пояснення (вх. № 27247); клопотання про огляд доказів за їх місцем знаходженням (вх. № 27199); клопотання (вх. № 27194) про залишення позову без руху, клопотання (вх. № 27198) про визнання явки [PERSON] в судове засідання обов`язковою, клопотання про долучення доказів (вх. № 27207). 22.06.2023 року в судовому засідання представником відповідача було подано заяву про долучення доказів. 22.06.2023 року (вх. № 37293) до суду було подано клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року було витребувано у Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» належним чином завірену копію положення про юридичну службу Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в редакції станом на 21.11.2022 року та 08.12.2022 року, документи на підставі яких було підготовлено проект та прийнято наказ № 44-ОП від 21.11.2022 року «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » та наказ Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 08.12.2022 року № 48 ОП «Про припинення трудового договору з працівниками»; довідку про середньомісячну заробітну плату начальника юридичної служби [PERSON] ; відомості про нарахування та виплату [PERSON] суми при звільненні. Також цією ж ухвалою суд відмовив у задоволені клопотань представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Солодовникова Андрія Вікторовича поданих 11.05.2023 року (вх. № 27206) засобами системи «Електронний суд» до суду про витребування у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за період з 24.02.2022 року по день надання відповіді відносно [PERSON] ; клопотання (вх. № 27194) про залишення позову без руху, клопотання (вх. № 27198) про визнання [PERSON] в судове засідання обов`язковою. 22.08.2023 року представником відповідача на виконання ухвали суду від 22.06.2023 надані копії розрахункового листка за грудень 2022 на 1 арк. довідку від 21.08.2023 року №22 та пояснення (вх.№ 48283). Ухвалою суду від 12.09.2023 року було вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 22.09.2023 року після виходу суду до нарадчої кімнати з метою з`ясування змісту вимоги позивача, а саме дати оскаржуваного наказу (розпорядження) начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) №138-к про припинення трудового договору (контракту), яка зазначена у заяві про зміну предмету позову, поновлено судовий розгляд. Позивач з`явилася в судове засідання 22.06.2023 року, 12.09.2023 року та 21.09.2023 року , на задоволені позовних вимог наполягала.Представник позивача - адвокат Мамонтов Денис Олексійович в судове засідання з`явився позовні вимоги підтримав. Представники відповідача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Перейма Денис Олександрович, Учень Оксана Олексіївна в судове засідання з`явилися, просили суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Первинної профспілкової організації професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча неодноразово належним чином викликався в судове засідання. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом (розпорядженням) начальника Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) № 74-к від 31 січня 2019 року позивач [PERSON] була прийнята на посаду начальника юридичної служби. Наказом начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 28.02.2022 року № 27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» встановлено початок простою для працівників філії з 01.03.2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Пунктом 3.1. цього наказу дозволено працівникам Філії не перебувати за основним місцем роботи (робочому місці) до закінчення простою, а пунктом 5 наказу доручено Головному бухгалтеру нарахування та виплату заробітної плати працівникам Філії за весь період дії простою проводити в розмірі посадового окладу, встановленому в штатному розписі. Відповідно до пункту 3.2. наказу від 28.02.2022 року № 27-ОП залучення працівників філії до роботи за основним місцем роботи (робочому місці) відбувається виключно у разі крайньої необхідності, за погодженням або за ініціативи керівника відповідного структурного підрозділу Філії та виключно за умови гарантування безпечних умов роботи. Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 року №256 «Про закриття морських портів» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та неможливістю здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища прийнято рішення про закриття морських портів Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон з дня набрання чинності цим наказом до відновлення контролю над зазначеними морськими портами. Відповідно до наказу начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Херсонського МП) від 10.05.2022 року № 28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» була призупинена дія трудових договорів з працівниками філії (за переліком до наказу) до відновлення можливості виконувати ними роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Позивача - [PERSON] серед таких працівників не було. 13 червня 2023 року позивачем отримано довідку №54/10-01-12 від 13.06.2022 року від Директора Департаменту кадрової політики ДП «АМПУ», згідно якої підтверджується, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ». Місце знаходження ДП «АМПУ»: вул. Ланжеронівська, 1, м. Одеса та проспект Перемоги, 14, м. Київ. Для виконання покладених на [PERSON] посадових обов`язків, згідно накладної вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, позивач отримала у ДП «АМПУ» ноутбук «Автоматизоване робоче місце HP IDS UMA 8470p» серійний номер CNU3369795, інвентарний номер ДП 104_4_325. Відповідно до пункту 3 розділу 1 Інструкції з діловодства у Державному підприємстві «Адміністрація морських портів України», затвердженої наказом ДП «АМПУ» від 04.02.2021 р. № 21/10 документування управлінської діяльності в ДП «АМПУ» здійснюється в електронній формі в системі електронного документообігу ДП «АМПУ» (далі - СЕД ДП «АМПУ») із застосуванням кваліфікованого електронного підпису. Відповідно до рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 25.06.2022 року №5 «Щодо внесення доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) від 14.06.2013 року (зі змінами) (том ІІ, арк. справи 56) було вирішено доповнити правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ХФ ДП «АМПУ» від 14.06.2013 року (зі змінами) розділом 8 та викласти його в наступній редакції: «8. Порядок обміну інформацією та/або документами між Адміністрацією та працівниками під час дії воєнного стану» 8.1. У період дії воєнного стану Адміністрація з працівниками обмінюється кадровими документами (наказами, повідомленнями, заявами, пояснювальними та доповідними записками тощо) через засоби електронного зв`язку. 8.1.1. Документи або повідомлення Адміністрація надсилає працівнику на його поштову адресу/електронну пошту чи іншими засобами зв`язку у т.ч. месенджерами Viber, WhatsApp, Telegram тощо. 8.1.2. Факт ознайомлення працівника з документом або повідомленням фіксувати протоколом у довільній формі в одному примірнику. 8.2. Працівникам: - надсилати документи та/або повідомлення на номер [NUMBER] , на електронну пошту [INFO] чи на адресу: 65001, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1 ; - про зміну адреси електронної пошти чи інших контактних даних повідомляти протягом трьох днів вищевказаним способом» Дане рішення набирає чинності з дня його підписання Сторонами». Відповідно до рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 03.10.2022 року №6 Щодо внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) від 14.06.2013 року (зі змінами) (том ІІ, арк. справи 58) було вирішено пункт 8.2. правил викласти в наступній редакції: «8.2. Працівникам -надсилати документи та/або повідомлення на номер [NUMBER] ; на електронну пошту [INFO], чи на адресу: 65001 м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 1 ; - про зміни адреси електронної пошти чи інших контактних даних повідомляти протягом трьох днів зазначеними засобами телекомунікаційного зв`язку». Доказів ознайомлення Позивача з вказаними рішеннями чи їх направлення Позивачу, в тому числі у спосіб, передбачений рішеннями спільного засідання адміністрації і профкому від 25.06.2022 року №5 та №6 03.10.2022 року Відповідачем не надано. 11 листопада 2022 року Збройні сили України деокуповали місто Херсон. Наказом №44-ОП від 21.11.2022 року «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » було призупинено дію трудового договору з Позивачем. 04 грудня 2023 року листами датованими 30.11.2022 року позивач звернувся до начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Херсонського МП) та Директора юридичного департаменту Мельникова Д.О. із заявами, в яких підтвердила можливість та бажання виконувати роботу та свої посадові обов`язки. 08 грудня 2022 року листом вих. №21 Первинна профспілкова організація професійних працівників ДП «Адміністрація морських портів України» повідомила начальника Філії, що [PERSON] є членом виборного органу Первинної профспілкової організації професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Наказом №48-ОП від 08.12.2022 року «Про припинення трудових договорів з працівниками» на підставі пункту 6 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій; з відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) (далі-Філія), з виведенням Філії з 01.03.2022 у простій (наказ від 28.02.2022 року № 27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні»), з призупиненням дії трудових договорів з працівниками Філії (наказ від 10.05.2022 року № 28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії) під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), враховуючи наказ Мінінфраструктури України від 28.04.2022 № 256 «Про закриття морських портів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2022 № 470/37806; у зв`язку з розташуванням Філії на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.10.2022 № 248) вирішено припинити трудові договори з працівниками Філії за переліком, що додається (п. 1 наказу). Відповідно до Переліку працівників до Наказу про припинення вирішено припинити трудовий договір з начальником юридичної служби [PERSON] . В п.3 наказу №48-ОП від 08.12.2022р. відповідач зазначає, що для розв`язання питань, стосовно виконання цього наказу, отримання додаткової інформації та консультацій, звертатися за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська. 1 . (арк. справи 41 том 2). Наказом №50-ОП від 12.12.2022 року внесені зміни до наказу №48-ОП від 08.12.2022 року «Про припинення трудових договорів з працівниками», а саме викладено пункт 1 Наказу про припинення в наступній редакції: «Припинити трудові договори з 22.12.2022 року» з працівниками Філії, за переліком, що додається. При цьому [PERSON] у оновленому переліку залишилася, лише змінивши порядковий номер у ньому з 57 в редакції на 08.12.22 р. на 48 в редакції 12.12.2022 року. Наказом (розпорядженням) №138-к про припинення трудового договору від 20 грудня 2022 року (арк. справи 71, том ІІ) вирішено звільнити позивача [PERSON] з 22.12.2022 року. 06.12.2023 року (адвокатом Томашевським Р.М. направлено адвокатський запит №83/22 від 01.12.2022 на ім`я начальника Херсонської філії ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) щодо надання належним чином засвідченої копії наказу №44-ОП від 21.11.2022р. та документів, зокрема, рапорту, який став підставою для прийняття такого наказу. Адвокатський запит направлявся за адресою: вулиця Ланжеронівська, 1, місто Одеса . Листом начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) Харкавенка В.Л. (арк.справи 162 том 1) листом №444/26-0101/Вих від 30.12.2022р. було направлено копію наказу №44-ОП від 21.11.2022р. Відповідно до договору про надання послуги з пересилання відправлень «Укрпошта Документи» та послуг «Кур`єрська доставка» і «Масовий кур`єрський збір або доставка» № 31-В-ХЕФ-22/13-723-22 від 08.12.2022р. з Додатком №1 Окремі умови надання послуг, в якому зазначено: «Адреса Замовника: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1»; «Замовник - ДП «АМПУ», в особі начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП)» Харкавенка В.Л.; «місце надання послуг - об`єкт(и) поштового зв`язку ВП Виконавця - перелік та адреси місцезнаходження, яких визначені в Додатку №1 до Договору: м. Одеса, вул. Садова, 10; м. Одеса, Буніна, 24; м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 26». Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення від 04.12.2022 ідентифікаційний трек-номер 6502308284171 та від 04.12.2022 ідентифікаційний трек-номер 6502308284180 (арк. справи 61 том 1 ) на ім`я начальника ХФ ДП «АМПУ» Харкавенка В.Л. за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, вони були отримані 05.12.2022 саме за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. Також, арк. справи 62 том 1 містить накладну Укрпошти Документи ідентифікаційний трек-номер 0504521876440 від 12.12.2022, де відповідач зазначає: «Відправник - Херсонська філія ДП «АМПУ» м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1». Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.12.2022 року (арк. справи 27 том 2) ідентифікаційний трек-номер 0504521876440 містить найменування та адресу відправника: Херсонська філія ДП «АМПУ», адреса: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. В листі-повідомленні №434/26-01-07/Вих від 12.12.2022р. (арк. справи 42-43 том 2) відповідач зазначає, що у разі прийняття пропозицій про переведення на вакантну посаду повідомити за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. У рішенні спільного засідання адміністрації і профкому від 25.06.2022 року №5 «Щодо внесення доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) від 14.06.2013 року (зі змінами), підписане начальником Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенко В.Л. та представником Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту Гамовою Л.О., як і у рішенні №6 у жовтні місяці зазначено, що адресою для листування з філією є Ланжеронівська, 1, м. Одеса. Згідно даних порталу «Prozorro», а саме закупівлі UA-2022-12-09-012906-a Філією на суму 1 321 488,00 грн. послуг охорони підтверджується факт укладення Херсонською філією державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією Херсонського морського порту) договору №30-В-ХЕФ-22 від 30.11.2022, терміном до кінця 2022 року. Також згідно даних порталу «Prozorro» Херсонською філією державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією Херсонського морського порту) було укладено новий договір №33-В-ХЕФ-22 від 27.12.2022 року на загальну суму 10 504 641,60 грн., предметом якого є також охорона території порту Херсон та об`єктів Філії (п. 1.2 договору) і строком вже до 31.12.2023 року включно. Відповідно до оголошення на порталі «Prozorro» 09 грудня 2022 року Філією було здійснено замовлення поштових послуг на 32 400,00 грн., а вже 22 грудня 2022 року було здійснено додаткове замовлення поштових послуг на 10 080,00 грн. В обидвох випадках таке замовлення було здійснено у Одеської дирекції АТ «Укрпошта». Відповідно до договору про надання послуг від 24.02.2023 року № 2-В-ХЕФ-23, укладеного в місті Одеса начальником Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенком В.Л. з ТОВ «Анкор», філією було замовлено послуги з геодезичного спостереження за деформаційним станом ГТС, а саме причалів №№6,7,8,9,10, причалу портофлоту (затон №2, берегоукріплення правої та лівої сторін затону №2, підкранової колії №9). Ціна договору становить 960 000 грн. Відповідно до пункту 7.1. цього договору він діє до 31.12.2023 року включно. Відповідно до договору про надання послуг від 24.02.2023 року № 3-В-ХЕФ-23, укладеного в місті Одеса начальником Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенком В.Л. з ТОВ «Анкор», філією було замовлено послуги з контрольно-інспекційного обстеження ГТС, а саме причалів №№6,7,8,9,10, причалу портофлоту (затон №2, берегоукріплення правої та лівої сторін затону №2, підкранової колії №9). Ціна договору становить 2 520 000 грн. Відповідно до пункту 7.1. цього договору він діє до 31.12.2023 року включно. Відповідно до договору про надання послуг від 24.02.2023 року № 4-В-ХЕФ-23, укладеного в місті Одеса начальником Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенком В.Л. з ТОВ «Анкор», філією було замовлено послуги з контрольно-інспекційного обстеження ГТС, а саме причалів №№6,7,8,9,10, причалу портофлоту (затон №2, берегоукріплення правої та лівої сторін затону №2, підкранової колії №9). Ціна договору становить 2 520 000 грн. Відповідно до пункту 7.1. цього договору він діє до 31.12.2023 року включно. Відповідно до договору про надання послуг від 30.03.2023 року № 4-В-ХЕФ-23, укладеного в місті Одеса начальником Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенком В.Л. з ДП «Класифікаційне товариство «Регістр судноплавства України», філією було замовлено послуги з технічного нагляду за ГТС та промірними роботами, в тому числі промірними роботами на акваторії порту Херсон. Ціна договору становить 437 733,07 грн. Відповідно до пункту 7.1. цього договору він діє до 31.12.2023 року включно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме інформаційною довідкою № 329955518 від 23.04.2023 року, у відповідності до якої жодних записів про припинення права господарського відання на будівлі у зв`язку з їх знищенням не вказано. Тобто станом на момент прийняття оскаржуваних наказів жодна з будівель Відповідача у місті Херсоні не була зруйнована чи навіть пошкоджена. Так, відповідно до вищевказаної інформаційної довідки майном, що перебуває в користуванні філії є майно за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Краснощьокіної, будинок 1-б, Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Петренка, будинок 21, Херсонська обл., Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Фортус Марії, будинок 150-б Херсонська обл., м. Херсон, площа Одеська, будинок 6, Херсонська обл., м. Херсон, площа Одеська, будинок б/н, Херсонська обл., м. Херсон, площа Тутушкіна Ю., будинок 7, Херсонська обл., м. Херсон, провулок, Спартаківський, будинок 1, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 4, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 4-а. Відповідно до листа №826/10-02-02 від 11.04.2022 року в.о. голови ДП «АМПУ» «Щодо порядку дій та переліку заходів щодо фіксації фактів знищення/пошкодження об`єктів інфраструктури» до виконання, керування та врахування в роботі начальникам філії направлено пропозиції щодо переліку заходів з фіксації (документування, фактів знищення/пошкодження об`єктів транспортної інфраструктури, майна, яке обліковується на балансі ДП «АМПУ», та майна суб`єктів господарської діяльності, розташованого в межах території та акваторії морського порту. Відповідно до листа Управління поліції охорони в Херсонській області від 21.02.2023 року, з яким у Відповідача укладений договір про надання послуг з охорони, знаходження людей на території Херсонської філії ДП «АМПУ» є вкрай небезпечним для життя. Листом від 12.02.2022 року ТОВ Судноплавна агенція Посейдон було повідомлено, що 12.12.2022 року в результаті ракетно-артилерійського обстрілу було пошкоджено машинне відділення плавкрана «Захарій». Листом ТОВ «Херсонський порт», ідентифікаційний код 43569693, від 16.02.2023 року Відповідача було повідомлено про виявлення двох вибухонебезпечених предметів та пошкодження майна концесіонера, тобто ТОВ «Херсонський порт». Листом ТОВ «Херсонський порт» від 16.02.2023 року Відповідача було повідомлено про викрадення плавзасобів. 03.03.2023 року громадянина [PERSON] було повідомлено про реєстрацію заяви про пошкодження будівлі ремонтно-будівельної дільниці ХФ ДП «АМПУ» за адресою: пл. Тутушкіна, 7, що у місті Херсоні. 03.03.2023 року громадянина [PERSON] було повідомлено про реєстрацію заяви про пошкодження будівлі ремонтно-будівельної дільниці ХФ ДП «АМПУ» за адресою: вул. Ушакова, 4, що у місті Херсоні. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.01.2023 року та витягу від 25.01.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом обстрілу 24.01.2023 року. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.02.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом обстрілу 12.02.2023 року кута господарчої будівлі ремонтно-будівельної дільниці ХФ ДП «АМПУ». Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.02.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом обстрілу 16.02.2023 року будівлі ХФ ДП «АМПУ» за адресою Одеська площа,1. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.02.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом виявлення предмету, схожого на боєприпас 16.02.2023 року на території ремонтно-будівельної дільниці ХФ ДП «АМПУ». Відповідно до листа від 09.03.2023 року №1026/362/03-23 начальника слідчого відділення Відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Херсонській області зареєстровано запит начальника ХФ ДП «АМПУ» 03.03.2023 року за фактом пошкодження майна внаслідок обстрілів ДП «АМПУ» за адресою м. Херсон, Одеська площа, 1 з боку військовослужбовців рф зареєстровано до ЄРДР. Листом ТОВ «Херсонський порт» від 14.03.2023 року ТОВ «Херсонський порт» повідомлено про обстріл території ТОВ «Херсонський порт». Листом Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Херсонської обласної державної адміністрації від 10.03.2023 року № 252-01-06/0-23/037-114 Дениса Мельникова повідомлено про те, що питання стосовно обстрілів території Херсонського морського торгівельного порту, їхній характер та способів ураження є виключною компетенцією Збройних сил України. Листом т.в.о. начальника штабу тактичної групи «Грім» від 17.03.2023 року № 191/121 повідомлено про факти обстрілів 14.03.2023 року ЦНАБ «Судосервіс», ТОВ «Херсонський морський порт» та судна «Тріо». Вказані листи та повідомлення долучені Відповідачем до відзиву на позовну заяву (том ІІ, арк. справи 85, 90-133). Відповідно до листа Відповідача вих. №1814/10-01-01/Вих від 12.06.2023 року було повідомлено, що у разі виникнення необхідності співробітники ХФ ДП «АМПУ» було надано можливість використовувати кабінети в адміністративній будівлі ДП «АМПУ» (м.Одеса) (№105,106,107) та наявну там комп`ютерну техніку. Також повідомлялось, що в період з 01.05.2022 року по 25.05.2023 року доступ до СЕД ДП «АМПУ» надавався працівникам ХФ ДП «АМПУ» (адміністрації Херсонського МП): начальник фінансово-економічної служби, провідний інженер сектору безпеки мореплавства, начальник відділу моніторингу виконання вимог з морської безпеки служби морської безпеки; начальник відділу гідротехнічних та інженерних споруд; начальник сектору з кадрової роботи, організації праці та заробітної плати сектору кадрової роботи, організації праці та заробітної плати служби управління персоналом, організації праці та заробітної плати; директору навчального центру професійного розвитку портових працівників служби управління персоналом, організації праці та заробітної плати; провідному інженеру відділу економічного аналізу та тарифоутворення, головному енергетику служби головного енергетика, начальнику юридичної служби, головному бухгалтеру. Також даним листом повідомлено, що станом на 25.05.2023 року не було припинено дію трудових договорів з 21 співробітником ХФ ДП «АМПУ», серед яких юрисконсульт 1 категорії. Листом Відповідача вих. №1779/10-01-01/Вих від 08.06.2023 року повідомляється, що станом на 25.05.2023 року з 15 працівниками філії не було призупинено дію трудових договорів з 15 працівниками, зокрема юрисконсульт 1 категорії. У відповідь на адвокатський запит від 03.05.2023 року № 06/05 листом Відповідача вих. №1813/10-01-01/Вих від 12.06.2023 року було повідомлено про виконання посадових обов`язків Позивача іншими працівниками, в тому числі апарату управління ДП «АМПУ». На виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України відповідач повідомив Первинну профспілкову організацію Херсонського морського порту про заплановане звільнення працівників Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту)та направив до територіального органу Державної служби зайнятості України звітність за формою №4-ПН «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» (лист Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) № 439/26-01-07/Вих.). Відповідно до Відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, отриманих на підставі запиту у електронному вигляді від 05.12.2022 року дохід Позивача від Відповідача у вигляді заробітної плати становить: за січень - 26 407,75 грн., за лютий - 35 553,60 грн. Відповідно до довідки №22 від 21.08.2023 року, наданої Відповідачем середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 31 977 грн. 03 коп. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 26, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 62 цієї Конституції. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року станом на 30 діб. Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента України, у зв`язку з введенням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023 та від 01.05.2023 № 254/2023, 26.07.2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», регулюються Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136-ІХ, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2023 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ). В частинах 2, 3 статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 2136-ІХ главу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Частиною першою статті 13 Закону № 2136-ІХ визначено, що призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 2136-ІХ призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням), в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав роботодавцю та працівнику право ініціювати призупинення дії трудового договору на строк не більше ніж період дії воєнного стану, що не припиняє трудових відносин, у зв`язку з чим, заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати працівнику не виплачуються. Таким чином, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ, також можуть та/або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Разом з тим, положення частини першої статті 13 Закону № 2136-ІХ надають право ініціювати призупинення дії трудового договору за певних умов. Такими умовами призупинення дії трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надавати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливість роботодавцем надавати роботу, так і неможливість виконувати роботу працівником. Отже, спеціальна норма Закону № 2136-ІХ передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи сторонами трудового договору. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надавати роботу працівнику, а працівник не може виконувати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору, не є достатньою, оскільки для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачають таке право. Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надавати роботу працівнику, в свою чергу, працівник не може виконувати роботу. Зокрема, про абсолютну не можливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення дії трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівника умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 21.06.2023 року у справі № 149/1089/22. Тому за умов, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й дозволеного матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлювання своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Разом з тим, стороною відповідача не було доведено наявність передбачених законом підстав для призупинення з позивачем дії трудового договору. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позивачем позовні вимоги і свідчили б про не можливість виконання виробничих завдань та функцій підприємства, а також про неможливість виконання [PERSON] визначених трудовим договором функцій. Натомість, позивачем доведено можливість виконання ним трудових функцій, що підтверджується залученням позивача до роботи після виїзду з окупованої території міста Херсона, видачі позивачу ноутбуку «Автоматизоване робоче місце HP IDS UMA 8470p» серійний номер CNU3369795, інвентарний номер ДП 104_4_325 та надання доступу до СЕД ДП «АМПУ», що відповідач підтверджує листом вих. №1814/10-01-01/Вих від 12.06.2023 року та виконанням завдань начальника ХФ ДП «АМПУ» в період з 01.09.22 р по 20.11.22 р., що підтверджується роздруківкою скріншотів профілю позивача у СЕД ДП «АМПУ». Посилання Відповідача у відзиві на те, що вказану роботу як окремі дії, позивач виконувала добровільно, за власним бажанням, не спростовує факту можливості Відповідача надавати позивачу роботу, а позивача - відповідно її виконувати. Аналізуючи зміст та обґрунтування наказу начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Херсонського МП) від 10.05.2022 року № 28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» та наказу начальника Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) №44-ОП від 21.11.2022 року, суд приходить до висновку, що підстав для призупинення дії трудового договору з позивачем у порівнянні з періодом часу з 10 травня 2022 року до 22 травня 2022 року не виникло. За змістом статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у профспілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або намір звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівника у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Особи, які вважають, що вони зазнали дискримінації у сфері праці, мають право звернутися із скаргою до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду. Статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також у збереженні роботи. Особисто позивач не був ініціатором призупинення з ним трудового договору, не звертався до відповідача з питанням про те, що він не може виконувати роботу через збройну агресію проти України, у зв`язку з чим слід призупинити з ним дію трудового договору, а у позові та під час судового засідання наполягала на тому, що мала можливість працювати та виконувати трудові функції, передбачені умовами трудового договору. Відповідачем не було доведено тієї обставини, що [PERSON] , займаючи посаду начальника юридичної служби ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП), не мала переважного права на продовження виконання покладених на неї трудових обов`язків у відношенні до інших працівників юридичної служби філії, дія трудових договорів з якими призупинено не було. Як вбачається з наданих відповідей на адвокатські запити від імені Відповідача протягом грудня 2022 року, їх підготовкою займалась юрисконсульт ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) Учень О.О., яка займала посаду юрисконсульта 1 категорії сектору договірної роботи та дія трудового договору з якою відповідно до наказу від 10.05.2022 року № 28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» була призупинена. Також Учень О.О. приймала участь в судових справах в інтересах Відповідача, в тому числі в особі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП). Відповідно до листа Відповідача вих. №1814/10-01-01/Вих від 12.06.2023 року було повідомлено, що у разі виникнення необхідності співробітники ХФ ДП «АМПУ» було надано можливість використовувати кабінети в адміністративній будівлі ДП «АМПУ» (м.Одеса) (№105,106,107) та наявну там комп`ютерну техніку. Фактично відповідач в будинку №1 по вулиці Ланжеронівська, що в місті Одеса , ХФ ДП «АМПУ» отримує кореспонденцію, запрошує працівників філії звертатися для вирішення нагальних питань. Тобто відповідач міг і забезпечував позивача роботою поза місцем реєстрації знаходження філії. Оскаржуваний позивачем наказ начальника ХФ ДП «АМПУ» №44-ОП від 21.11.2022 року, не містить інформації про фактичні обставини, які б указували на неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки. При цьому, підставою для призупинення дії трудового договору, тобто обмеження відповідно до Закону № 2136-ІХ прав громадян, гарантованих статтями 43, 44 Конституцій України, є не сам факт введення воєнного стану в Україні, а об`єктивна неможливість роботи на умовах трудового договору. Крім того, як вбачається з листа 08 грудня 2022 року вих. №21 Первинної профспілкової організації професійних працівників ДП «Адміністрація морських портів України», [PERSON] є членом виборного органу Первинної профспілкової організації професійних працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілковий представник - керівник профспілки, її організації, об`єднання профспілок, профспілкового органу, профорганізатор або інша особа, уповноважена на представництво статутом або відповідним рішенням профспілково органу. Відповідно до ч.3 ст. 252 Кодексу законів про працю звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності, які є членами виборних органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Аналогічна норма закріплена в частинах 1, 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», який визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок. З аналізу статті 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вбачається, що працівники підприємств, установ або організацій, які обрані до профспілкових органів мають відповідні гарантії, зокрема, на зміну умов трудового договору лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між [PERSON] , членом виборного органу профспілки, та ДП «АМПУ», потребує попередньої згоди виборного органу Первинної профспілкової організації професійних працівників ДП «Адміністрація морських портів України» відповідно до частини 2 статті 252 КЗпП України та частини 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено порушення законодавства про працю, у зв`язку з чим наказ №44-ОП від 21.11.2022 року «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » слід визнати незаконним та скасувати. Щодо залишення позовних вимог без розгляду у зв`язку з порушенням порядку оскарження, на думку Відповідача, про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Згідно з частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів. Обґрунтовуючи заяву про закриття провадження у справі представник відповідача стверджує, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в силу пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2136-ІХ у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією. Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку. Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX Кабінету Міністрів України протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Суд звертає увагу, що станом на день звернення з позовом не було затверджено форми припису про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, а тому проведення відповідних перевірок зі сторони Держпраці було неможливим. Форму припису про скасування наказу (розпорядження) роботодавця або усунення порушень законодавства про працю щодо призупинення дії трудового договору (форма 16), затверджено наказом Мінекономіки від 09.03.2023 № 1243 «Про внесення змін до наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27 жовтня 2020 року № 216», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.05.2023 за № 773/39829. Наказ Мінекономіки від 09.03.2023 № 1243 набрав чинності - 23.05.2023. Відповідно до частини 2 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежений навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Водночас, за правилами пункту 1 частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Враховуючи суб`єктний склад сторін даного спору, характер спірних правовідносин предмет спору, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, порядок оскарження наказів Відповідачем не порушено. Стаття 43 Конституції України визначає, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з частиною 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до положень статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно із ч. 3 ст. 29 КЗпП України ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Відповідно до пункту 1.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку правила затверджується зборами трудового колективу ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) за поданням роботодавця і профспілкового комітету. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Кодексу законів про працю України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно до ст.7 «Особливості організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у роботодавця» Закону 2136-ІХв редакції від 15.03.2022 року станом на день прийняття Рішення №5 від 25 червня 2022 року, у період дії воєнного стану порядок організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. Стаття не передбачала альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Лише з 01.07.2022 року було ухвалено зміни до вищевказаного закону, яким було викладено статтю 7 в нижченаведеній редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 року: «Стаття 7. Особливості обміну документами, організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у роботодавця. 1. У період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. 2. У період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником». Отже сама можливість визначення альтернативного способу комунікації з`явилась лише 19 липня 2022 року, а оскаржуване Рішення №5 було прийнято 25.06.2022 року. Рішенням №6 не визначено порядку підтвердження повідомлень працівника та надсилання йому наказів, а лише викладено нову редакцію п. 8.2 правил внутрішнього трудового розпорядку. Свої повноваження керівник Херсонської філії ДП «АМПУ» Харкавенко В.Л. здійснював на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 12 цієї довіреності Харкавенко В.Л. було делеговано повноваження брати участь в колективних переговорах стосовно укладення, внесення змін та доповнень до колективного договору філії та створення з боку філії оновленого складу робочої комісії для ведення колективних переговорів сторін з питань розробки та укладення колективного договору, внесення змін та доповнень до нього, здійснення контролю за виконанням Колективного договору. Повноважень щодо підписання змін до колективного договору, його додатків, а також до правил внутрішнього трудового розпорядку, чинна на 2022 рік довіреність не мала. Таким чином, висновок про наявність альтернативного способу комунікацій між сторонами трудових відносин є таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний, зокрема, у випадку неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Розірвання договору у такому випадку проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (ч. 4 ст. 41 КЗпП України). Відповідно до ч. 7 ст. 49-2 КЗпП України вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку: - про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів; - не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення; - у разі, якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що звільнення працівника за цією підставою вважатиметься законним, у разі одночасного дотримання усіх обов`язкових умов, а саме: 1. Неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка є обґрунтованою. 2. Відсутність роботи безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця. 3. Повне знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця є наслідком бойових дій. За роз`ясненнями Мінекономіки до Закону України від 1.07.2022 року№ 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що до оптимізації трудових відносин» обов`язковою умовою для звільнення за п.6 ч.1 ст. 41 КЗпП України має бути обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. За положеннями статті 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме інформаційною довідкою № 329955518 від 23.04.2023 року, у відповідності до якої жодних записів про припинення права господарського відання на будівлі у зв`язку з їх знищенням не вказано. Тобто станом на момент прийняття оскаржуваних наказів жодна з будівель Відповідача у місті Херсоні не була зруйнована чи навіть пошкоджена. Так, відповідно до вищевказаної інформаційної довідки майном, що перебуває в користуванні філії є майно за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Краснощьокіної, будинок 1-б, Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Петренка, будинок 21, Херсонська обл., Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Фортус Марії, будинок 150-б Херсонська обл., м. Херсон, площа Одеська, будинок 6, Херсонська обл., м. Херсон, площа Одеська, будинок б/н, Херсонська обл., м. Херсон, площа Тутушкіна Ю., будинок 7, Херсонська обл., м. Херсон, провулок, Спартаківський, будинок 1, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 4, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 4-а. Відповідно до листа №826/10-02-02 від 11.04.2022 року в.о. голови ДП «АМПУ» «Щодо порядку дій та переліку заходів щодо фіксації фактів знищення/пошкодження об`єктів інфраструктури» до виконання, керування та врахування в роботі начальникам філії направлено пропозиції щодо переліку заходів з фіксації (документування, фактів знищення/пошкодження об`єктів транспортної інфраструктури, майна, яке обліковується на балансі ДП «АМПУ», та майна суб`єктів господарської діяльності, розташованого в межах території та акваторії морського порту). Доказів документування, фактів знищення/пошкодження об`єктів транспортної інфраструктури, майна, яке обліковується на балансі ДП «АМПУ», та майна суб`єктів господарської діяльності, розташованого в межах території та акваторії морського порту, які б спричинили прийняття наказу про припинення дії трудового договору з позивачем, під час судового розгляду не надано. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статті 349 ЦК Украйни є наявність одночасно двох умов: встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру (постанова від 17.01.2019 № 708/254/18). Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо. Належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва, майна роботодавця внаслідок бойових дій на час звільнення позивача відповідачем суду в процесі розгляду справи також не надано. Відповідна заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру - відсутня. Самі по собі витяги з ЄРДР щодо порушення кримінальних проваджень не доводять факт знищення майна роботодавця на час звільнення позивача. Суд звертає увагу, що витяги з ЄРДР датовані 2023 роком, тобто після прийняття оскаржуваних наказів. З долучених до справи фотоматеріалів наслідків обстрілів не можливо встановити яке майно пошкоджено, ступінь його руйнування, і яким чином це вплинуло на неможливість виконання позивачем своїх обов`язків, зокрема у порівнянні з періодом з 11.05.2022 року по 08.12.2022 року. Відповідні акти інвентаризації майна, експертні висновки, офіційні висновки установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна на час звільнення позивача - відсутні. Позивач працював в державному підприємстві "Адміністрація морських портів України" (ідентифікаційний код юридичної особи: 38727770), яке не припиняло своєї роботи. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Херсонська філія державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту), ідентифікаційний код ВП 38728533, в процесі припинення - не перебувала та не перебуває. ХФ ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) після звільнення позивача укладались господарські договори, і продовжувалась господарська діяльність, оформлювалась та подавалась звітність, а дію трудових договорів не призупинено з 15 працівниками, які, перебуваючи у простої фактично продовжують виконувати свої трудові функції. З огляду на вищезазначене, суд погоджується із доводами позивача, що відповідачем не дотримані вимоги діючого законодавства про працю при вивільненні працівника відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу. То ж звільнення позивача проведено без достатніх на те правових підстав, із порушенням процедури та є незаконним. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «По оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових відносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у пункті 4 частини І Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статтей 1, 12 Закону № 108/95-ВР Конституційний Суду України вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нараховувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Конституційний Суд України зробив висновок, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-якими строками звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто всіх виплат, на які працівник має право згідно умов трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Тобто, Конституційний Суд України фактично зробив висновок, що навіть у разі невиконання трудової функції працівником не з власної вини, він вважається таким, що працює і отримує заробітну плату, бо саме заробітна плата є тією грошовою виплатою, яка забезпечує можливість самого існування як працівника, так і, можливо, членів його сім`ї, а також наповнення державного бюджету, бо із цієї виплати вираховуються податки і збори, у тому числі внески у Пенсійний фонд України у розмірах, яких передбачений саме для заробітної плати, а період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу. Такий період невиконання трудової функції можна порівняти з терміном незаконного призупинення дії трудового договору. Призупинення дії трудового договору з працівником відповідно до положень статі 13 Закону № 2136-ІХ хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільнення у розумінні КЗпП України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який він отримав, коли б працював та виконував покладені на нього трудові обов`язки. При цьому, під час призупинення дії трудового договору єдиний соціальний внесок за працівника не сплачується, а відтак йому не зараховується страховий стаж. Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 по справі № 761/36220/17 (провадження № 61-3100св20) дійшов висновків про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю. Велика Пала Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 по справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) дійшла висновку, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який вчинив неправомірні дії по відношенню до працівника, що позбавили його можливості виконувати трудові функції та отримувати заробітну плату за виконану роботу. Тому за цей час працівник, права якого було порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою. З аналізу постанови від 08.02.2022 по справі № 755/12623/19 Великої Палати Верховного Суду слідує, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини 2 статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Тобто, держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування не період його незаконного позбавлення роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконного позбавлення працівника можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівника, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства. Тому у даному випадку, суд, дійшовши висновку, що наказ №44-ОП від 21.11.2022 року «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » є незаконним, відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України принципами верховенства права, вважає за можливе, з метою відновлення порушених трудових прав позивача, застосувати за аналогією закону, що передбачено частиною 9 статті 10 ЦПК України, положення статті 235 КЗпП України, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу - з моменту призупинення дії трудового договору до припинення його дії та звільнення позивача. Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З 01.03.2022 по 21.11.2022 позивач, хоча і виконував трудові функції, відповідно до наказу начальника Філії В. Харкавенка № 27-ОП від 28.02.2022 року «Про організаційні заходи, пов`язані із введенням воєнного стану» перебувала в простої. В статті 34 КЗпП України визначено поняття простою. Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. В абзаці 6 пункту 2 Порядку № 100 встановлено, що час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається із розрахункового періоду. Тобто, період з 01.03.2022 по 20.12.2022 не може бути взятий для розрахунку середньомісячної заробітної та середньоденної заробітної плати позивача, у зв`язку з тим, що вона перебувала в простої. Тому останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи позивача є січень та лютий 2022 року. Для розрахунку середнього заробітку позивач надала Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування Пенсійного фонду України, з якої вбачається, що дохід Позивача у вигляді заробітної плати становить: за січень - 26 407,75 грн., за лютий - 35 553,60 грн., що разом становить 61 961,35 грн. Відповідно до довідки про доходи, наданої Відповідачем, розмір нарахованої заробітної плати становить 23895,58 грн. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України). Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування Пенсійного фонду України відображають офіційну звітність роботодавця, в той час, як неодноразово зазначав сам відповідач, не маючи доступу до адміністративної будівлі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) у наданні достатніх та достовірних даних, з відповідної первинної документації, у Відповідача виникають перепони. У зв`язку з цим, суд приймає до уваги відомості загальнодержавної звітності. Як вбачається з абзацу першого пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. У січні 2022 року було 19 робочих дні, а у лютому 2022 року - 20 робочих дні, у зв`язку з чим, кількість робочих днів у розрахунковому періоді складає 39 робочих днів. Отже, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить: (26 407,75 грн.+ 35 553,60 грн.) : 39 (робочих днів) = 1 588,75 грн. (середньоденна заробітна плата) Період вимушеного прогулу з дати незаконного призупинення дії трудового договору - 21.11.2022 року по день постановлення судового рішення становить: з 21.11.2022 по 12.01.2023 року включно, становить 39 робочих днів, лютий 2023 року - 20 робочих днів, березень 2023 року - 23 робочих дня, квітень 2023 року - 20 робочих днів, травень 2023 року - 23 робочих дня, червень 2023 року - 22 робочих дня, липень 2021 року - - 21 робочий день, серпень 2023 року - - 23 робочих дня, вересень 2023 року - 19 робочих днів, що загалом складає 223 робочі дні. Отже, розмір виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить (1 588,75 грн. х 223) = 354 291,25 грн з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Як вбачається з абзацу третього та четвертого пункту 8 Порядку № 100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Так, у січні 2022 року було 19 робочих дні, а у лютому 2022 року - 20 робочих дні, у зв`язку з чим, середня кількість робочих днів у розрахунковому періоді складає (19+20) : 2 = 19,5 днів. Отже, розмір середньої місячної плати позивача складає (1 588,75 грн. х 19,5) = 30 980,62 грн. Суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку, внаслідок незаконного призупинення, а згодом і припинення дії трудового договору за період із 21 листопада 2022 року (день призупинення згідно з оскаржуваним наказом) по 25 вересня 2022 року (день постановлення рішення), що становить 223 дні, в розмірі 354 291,25 грн з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також відповідно до статті 430 ЦПК України, вважає, необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 30 980,62 грн. У постанові Верховного Суду від 03.08.2023 року у справі № 683/1256/22 акцентовано, що вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21). На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника юридичної служби Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) та стягнення з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 21 листопада 2022 року по дату ухвалення рішення включно. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем не підтверджено витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи у сумі 16 000 грн., як і не надано відповідного висновку, тому такі витрати не підлягають стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» за звернення із позовними вимогами про поновлення на роботі, тому із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Outcome: partial