Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

08 травня 2023 року з Оболонського районного суду м. Києва за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, якою представник позивача Бутенко М.О. просила стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» (далі по тексту - ПрАТ «СУ «ПЗУ України») завдані збитки у розмірі 3882 грн. 72 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що 05 березня 2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] у с. Проліски не переконався у безпечності руху, внаслідок чого деформував автозаправну колонку №5. Відповідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного право-порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 01 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПзІІ «Амік Україна» було укладено договір добровільного страхування майна за № 251.994172342.0086., предметом якого виступили майнові інтереси ПзІІ «Амік Україна», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у додатку № 251.994172342.0086. На підставі звернення ПзІІ «Амік Україна» про настання страхового випадку та надання останнім всіх необхідних документів складено страхові акти. В подальшому, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату заявнику страхового відшкодування у розмірі 3882 грн. 72 коп. Враховуючи, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальність не була застрахована відповідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди нанесеної потерпілому. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням сторін. Також роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 05 березня 2020 року о 12 год. 15 хв. в с. Проліски Бориспільського району Київської області по вул. Промислова, 1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху не переконався в безпеці руху, внаслідок чого деформував автозаправну колонку №5. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2020 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано [PERSON] та оголошено йому усне зауваження. Судове рішення набрало законної сили 31березня 2020 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власником пошкодженої від ДТП автозаправної станції є Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна». 01 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» укладено договір добровільного страхування майна за №251.994172342.0086, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого майна - будівель та споруд або їх частини з внутрішнім оздобленням та обладнання АЗС; товарно-матеріальні цінності, що зберігаються на АЗС; офіси будівлі та приміщення і обладнання в них; грошові кошти. Відповідно умов Правил ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» добровільного страхування майна, страховик надає страхове покриття на випадок пошкодження або втрати застрахованого майна в наслідок настання подій, що мають ознаки ймовірності та випадковості настання, у тому числі у випадку транспортної шкоди - безпосереднє зіткнення з самохідним транспортним засобом (варіант «07»). Строк дії договору з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року. Загальна страхова сума є узгодженою у сумі, заявленої страхувальником вартості всіх груп застрахованого майна, та складає 2652498082,91 грн. (а.с.8-9). Пунктом 2.7.1. договору добровільного страхування страховим ризиком визначено транспортну шкоду - подію, за якою страховик відшкодує збитки в зв`язку з пошкодь-женням або знищенням застрахованого майна внаслідок безпосереднього зіткнення з ним самохідного транспортного засобу (а.с.13). Додатком №1 до договору добровільного страхування визначено місцезнаходження майна, належного ПзІІ «Амік Україна» (а.с.24-26), у тому числі АЗС 10*13 у с. Проліски, Бориспільський район, Київська область, вул. Промислова, 1 (пункт 78). 06 березня 2020 року ПзІІ «Амік Україна» звернувся до позивача із заявою про настання збитків за договором страхування ПрАТ «СК "ПЗУ Україна» у орієнтовних розмірах 50000 грн. 00 коп. Причиною збитків зазначено ДТП на АЗС за адресою с. Проліски, Бориспільський район, Київська область по вул. Промислова, 1, в результаті якої транспортний засіб здійснив наїзд на автозаправну колонку та конструкцію АЗС. Про вказану подію повідомлено поліцію (а.с.6-7). Згідно Кошторису № 48 на виконання робіт з ремонту та обслуговування технологічного обладнання до договору на виконання робіт за № 18/1220 від 11 червня 2018 року, укладеним між ПІІ «Амік Україна» та ТОВ «Фулл сервіс», загальна вартість ремонтних робіт на АЗС № 10-13, що знаходиться за адресою: Київська область Бориспільський район, с. Проліски по вул. Промислова, 1, становить 3882 грн. 72 коп. (а.с.31). Відповідно платіжного доручення № 48 від 18 червня 2020 року, ПзІІ «Амік Україна» на користь ТОВ «Фулл сервіс» в рахунок оплати за Кошторисом № 48 на виконання робіт з ремонту та обслуговування технологічного обсадження до договору на виконання робіт №18/1220 від 11 червня 2018 року здійснено оплату в розмірі 46485 грн. 73 коп. (а.с.41). 15 червня 2021 року позивачем складено акт № 55244, у якому розмір матеріальних збитків, завданих ПзІІ «Амік Україна», зазначено в розмірі 3882 грн. 72 коп., та позивачем здійснено страхове відшкодування на користь ПзІІ «Амік Україна» у цьому розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 8417 від 16 вересня 2021 року (а.с.44). З метою досудового врегулювання спору ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 25 липня 2022 року направило відповідачу претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, з вимогою в добровільному позасудовому порядку відшкодувати страхову виплату в розмірі 3882,72 грн. (а.с.45). Вказана вимога позивача залишена без виконання відповідачем. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно них. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі ч. 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. У статті 27 Закону України "»Про страхування» та ст.993 ЦК України вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в ч. 3 ст. 988 ЦК України, відповідно якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, відповідно вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. З огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, від -шкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі за №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку, і ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Наведена правова позиція викладена також і у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 572/2976/19. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, тобто до відповідача, в порядку суброгації стягненню з відповідача на користь позивача підлягає страхова виплата у розмірі 3882 грн. 72 коп. На підставі викладеного суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судові витрати по справі у розмірі 2481 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved