Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 07.06.2023 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 9224, в якій просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку тривалістю у три місяці з дати набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с. Пукеничі Стрийського району Львівської області. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що на підставі сертифікату серія ЛВ № 066400, зареєстрованого у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.05.1996 року за № 660, тітці позивача [PERSON] [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області. Їй же, на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЯ № 491444 та серія ЯЯ № 491445, виданих головою Стрийської районної державної адміністрації Львівської області 28.12.2012 року, належать права власності на земельні ділянки площею 0,0393 га та 1,4680 га із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області. У свою чергу, [PERSON] 22.03.2004 року склала заповіт, котрий був посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М., номер у реєстрі: 32, та за змістом котрого, з-поміж іншого, належне їй право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику [PERSON] .. З огляду на вказане, спадкування після смерті [PERSON] щодо зазначених прав та обов`язків повинно відбуватися за названим заповітом. Позивач [PERSON] зазначає, що після смерті тітки [PERSON] , котра настала [INFO] , прийняв спадщину, а тому вважає, що саме він є єдиним спадкоємцем за законом прав та обов`язків, котрі залишились після смерті тітки [PERSON] за заповітом, зокрема й права на земельну частку (пай) у землі розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, однак оформити таке право позивач [PERSON] не може у зв`язку із пропуском строку на подання заяви при прийняття спадщини за заповітом. До того ж, позивач [PERSON] до дня смерті тітки [PERSON] не проживав разом в одному житлі, а тому не встиг протягом шести місяців подати у відповідну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, оскільки про зміст заповіту дізналися лише у травні 2021 року. Відтак, коли позивач [PERSON] 21.05.2021 року невідкладно звернувся до приватної нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Навальковської М.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, цією приватною нотаріусом у вчиненні такої нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку із пропуском терміну на подання відповідної заяви, про що 22.05.2023 року винесено відповідну постанову. З огляду на вказане, позивач [PERSON] був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом. Відповідач Стрийська міська рада Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від сторін у справі до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.06.2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 25.07.2023 року, 10:00 год.. Ухвалою Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~(головуючий\~ суддя\~Микитин В.Я.)\~від 25.07.2023\~року підготовче\~засідання у\~цій справі\~закрито,\~а справу\~призначено до\~розгляду по\~суті.\~Визначено місце,\~дату та\~час судового\~засідання щодо\~розгляду цієї\~справи по\~суті \~зал судових\~засідань у\~приміщенні Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~за адресою:\~вул.\~Т.\~Шевченка,\~89,\~м.\~Стрий,\~Львівська область,\~10.10.2022\~року о\~12.30\~год.. Витребувано від приватної нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Навальковської М.М. належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Пукеничі Стрийського району Львівської області, якщо така заводилася. Витребувані судом від приватної нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Навальковської М.М. докази у вигляді належно засвідченої копії спадкової справи № 14/2021, заведеної 17.05.2021 року після смерті [PERSON] , що настала [INFO] у с. Пукеничі Стрийського району Львівської області, надійшли на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 28.07.2023 року засобами поштового зв`язку із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 12610. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~у межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача Стрийської міської ради Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що [PERSON] , після смерті якої позивач [PERSON] має намір оформити спадщину за заповітом, померла [INFO] у віці 95 років у с. Пукеничі Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.09.2020 року виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 7). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] у с. Лисятичі Стрийського району Львівської області 22.03.2004 року склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М., номер у реєстрі: 32 (копія міститься у справі. а. с. 8), та за змістом котрого, з-поміж іншого, належне їй право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику [PERSON] , який є позивачем у справі. Зазначений заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. Враховуючи наявність складеного спадкодавицею [PERSON] заповіту, який до дня її смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку з приводу вищевказаних прав та обов`язків щодо права на земельну частку (пай) у землі розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, здійснюється за заповітом. Як встановлено судом, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] разом з нею у її ж житловому будинку позивач [PERSON] постійно не проживав, однак він про відмову від спадщини після смерті тітки не заявляв, а, навпаки, має намір прийняти її. Як вбачається з спадкової справи № 14/2021, заведеної 17.05.2021 року приватною нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Навальковською М.М. до майна померлої [INFO] [PERSON] (копія міститься у справі. а. с. 24-38), єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] .. Як вбачається з постанови приватної нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Навальковської М.М. від 22.05.2023 року за вих. № 64/02-14 (копія міститься у справі, а. с. 6), позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки [PERSON] у нотаріальну контору, оскільки не був обізнаним із наявністю та змістом вищевказаного заповіту, а про існування такого дізнався лише у травні 2021 року. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реалізації права на спадкування регулюються\~Конституцією України,\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України). Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Здійснення права на спадкування у повній мірі залежить від прийняття спадкоємцями спадщини у порядку, визначеному главою 87 (статті 1268-1287) ЦК України. Так, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У свою чергу про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі\~за єдиним унікальним номером 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі\~за єдиним унікальним номером 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі\~за єдиним унікальним номером 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі\~за єдиним унікальним номером 315/765/14-ц, а також від 15 квітня 2021 року у справі за єдиним унікальним номером 591/1271/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. \~ \~ \~ \~Судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлені поважні причини пропуску позивачем [PERSON] визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті своєї тітки [PERSON] , оскільки його необізнаність про наявність та зміст заповіту останньої безперечно свідчить про істотні труднощі зазначеного позивача як спадкоємця на вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини після смерті названої тітки. Тож суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій з боку інших осіб, у тому числі й уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, інших посадових осіб, щодо можливості усунення позивача [PERSON] від спадкування й ненадання можливості прийняти спадщину, охоплену заповітом, а, особливо, коли позивач [PERSON] значиться у заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідачки [PERSON] .. За таких обставин суд вважає, що позиція позивача [PERSON] узгоджується з приписами статей 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ підлягають\~задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача [PERSON] й забезпечить дотримання принципу верховенства права. Зокрема, слід визначити йому додатковий строк тривалістю у три місяці для подання ним заяви у відповідну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Пукеничі Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 073 грн. 60 коп. і підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки філії Львівського обласного управління АТ «ОЩАДБАНК» № 1 від 07.06.2023 року (наявна у справі, а. с. 1), урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з вказаного приводу, слід покласти на останнього та залишити за ним, відступивши таким чином від порядку їх розподілу, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved