Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка є представником неповнолітньої [PERSON] , про стягнення боргу із спадкоємців боржника. Зазначав, що 26.01.2017 між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] , зобов`язався на умовах, зазначених в попередньому договорі продати до 31.03.2017 належний йому жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 798,34 кв.м., на якій розташований жилий будинок, за 1 823 070 грн., що по курсу НБУ становить 67 000 доларів США. Відповідно до п. 4 зазначеного договору він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 13 605 грн., що по курсу НБУ станом на день укладення договору становило 500 доларів США. [INFO] [PERSON] помер, свої зобов`язання за договором не виконав, договори купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки між [PERSON] та ним укладені не були. Відповідно до п. 9 зазначеного договору якщо у термін до 31.03.2017 сторона - 1 відмовиться від укладання Договорів купівлі-продажу, то в такому випадку сторона - 1 зобов`язана до 31.03.2017 повернути стороні - 2 суму передоплати (авансу) та додатково сплатити стороні - 2 гроші в сумі 13 605 грн., що по курсу НБУ станом на день укладення цього договору становить 500 доларів США. Таким чином, сума грошових коштів, які повинен був повернути [PERSON] , а в даний час його спадкоємці складає 27 210 грн.: 13 605 грн. + 13 605 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми позивачем 01.12.2017 була направлена претензія кредитора до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори; 20.03.2018 отримана відповідь, в якій зазначалось, що до спадкоємців [PERSON] було доведено його вимоги. Спадкоємцями померлого, які отримали спадщину, є три особи відповідачі по справі: його мати - [PERSON] , дочка - [PERSON] , неповнолітня дочка - [PERSON] , інтереси якої представляє її мати - [PERSON] . Враховуючи те, що спадщину спадкоємці отримали в рівних частках по 1/3 частині, відповідно і сума боргу повинна ділитися на трьох осіб по 9 070 грн. з кожного. Крім того, зазначав, що 25.05.2017 він надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 дол. США. На підтвердження вказаної обставини, [PERSON] було складено розписку. Таким чином, між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов зазначеного договору позики [PERSON] зобов`язався повернути вказану суму у строк до 25.06.2017. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, а тому зазначена сума боргу у розмірі 13 010 грн. підлягає стягненню зі спадкоємців померлого в рівних частинах. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь за рахунок вартості майна, одержаного в спадщину, грошову суму в розмірі 13 406 грн. 67 коп. і судові витрати у розмірі 1 119 грн., з [PERSON] просив стягнути на його користь за рахунок вартості майна, одержаного в спадщину, грошову суму в розмірі 13 406 грн. 67 коп. і судові витрати у розмірі 1 119 грн., з [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] за рахунок вартості майна, одержаного в спадщину, стягнути грошову суму в розмірі 13 406 грн. 67 коп. і судові витрати у розмірі 1 119 грн. У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] проти позову заперечила та просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, позивачем не доведено факту отримання [PERSON] авансу за попереднім договором від 26.01.2017 у розмірі 13 605 грн. Крім того, відсутні підстави для стягнення з відповідачів додатково 13 605 грн., у зв`язку з відсутністю умов, передбачених п. 9 зазначеного договору, оскільки саме позивач відмовився від укладання Договорів купівлі-продажу. Вказала, що стягнення заборгованості за договором позики, задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не дотримано вимог ст. 1281 ЦК України та не пред`явлено вимоги до спадкоємців щодо повернення коштів у сумі 13 010 грн. заборгованості за договором позики від 26.05.2017. У поясненнях представник Головного територіального управління юстиції у місті Києві вказав, що розгляд справи залишає на розсуд суду. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] , інтереси якої представляє її законний представник [PERSON] , до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макуха О.О., про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа у судове засідання не з`явилася, разом з поясненнями по справі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів та третіх особи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 26.01.2017 між [PERSON] (сторона-2) та [PERSON] (сторона-1) було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (далі - договір) (а.с. 11 т. 1). Згідно з п. 1 договору сторона-1 є власником жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 798, 34 кв. м., черговий кадастровий № 91:124:019. Відповідно до п. 3 договору сторона-1 бажає продати нерухоме майно, а сторона-2 бажає купити нерухоме майно на своє ім`я на взаємоприйнятих і узгоджених умовах, зазначених у цьому попередньому договорі. Згідно з п. 4 договору сторона-2 передав стороні-1 гроші у сумі 13 605 грн., що по курсу НБУ станом на день укладення цього договору становить 500 дол. США, як передоплату за вищевказане нерухоме майно. Відповідно до п. 9 договору якщо у термін до 31.03.2017 сторона-1 відмовиться від укладення договорів купівлі-продажу, то в такому випадку сторона-1 зобов`язана до 31.03.2017 повернути стороні-2 суму передоплати та додатково сплатити стороні-2 грошові кошти у сумі 13 605 грн. що по курсу НБУ станом на день укладення цього договору становить 500 дол. США. Згідно п. 12 договору сторона-1 зобов`язується, зокрема: підготувати всі необхідні документи для оформлення договорів купівлі-продажу нерухомого майна за свій рахунок, знятись з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку, а також зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб до підписання договору купівлі-продажу житлового будинку. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 82 т. 1). 06.11.2017 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна померлого [PERSON] (а.с. 63 т. 1). Крім того, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: [PERSON] 20.11.2017 (а.с. 69 т. 1), [PERSON] в інтересах [PERSON] 20.11.2017 (а.с. 63 т. 1), [PERSON] з заявою в своїх інтересах (а.с. 70 т. 1), [PERSON] 22.12.2017 (а.с. 87 т.1). 01.12.2017 [PERSON] подав до нотаріальної контори претензію, згідно якої просив повідомити спадкоємців [PERSON] про існуючий борг та вимогу повернути грошові кошти у розмірі 29 010 грн. (а.с.71 т. 1). Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що до спадкової справи після померлого [PERSON] надійшла претензія кредитора, зокрема, [PERSON] про наявність боргу згідно попереднього договору б/н від 26.01.2017 на суму 29 010 грн. (т. 1 а.с.88). Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] видано на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.97-101 т. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до абз. 1-4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно нерозривно пов`язане з особою кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. [PERSON] свої зобов`язання за попереднім договором не виконав, оскільки помер [INFO] (а.с.83). Як установлено судом, свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] видано на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 97-101). [PERSON] є представником неповнолітньої [PERSON] (а.с. 69, 86 т. 1) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до листа державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Ястремської Ж.В. від 20.03.2018 на претензію [PERSON] про наявність боргу згідно попереднього договору б/н від 26.01.2017 повідомлено про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] та відповідно доведено про вимоги [PERSON] до відома спадкоємців (т. 1 а.с. 13). Згідно з ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Ураховуючи те, що [INFO] [PERSON] помер, свої зобов`язання за попереднім договором перед позивачем не виконав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідачів на його користь авансу, внесеного позивачем за попереднім договором у розмірі 13 605 грн. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , доказів того, що він за життя відмовився від укладання договорів купівлі-продажів позивачем не надано, а тому правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 13 605 грн. згідно п. 9 договору немає. Виходячи з вищевикладеного, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] по 4 535 грн. згідно п. 4 попереднього договору авансу з кожного. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів на його користь 13 605 грн. за договором позики. Установлено, що відповідно до договору позики від 25.05.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 500 дол. США та зобов`язався їх повернути у строк до 25.06.2017, про що [PERSON] було складено розписку (а.с. 15 т. 1). Свої зобов`язання [PERSON] не виконав, 500 дол. США позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Обгрунтовуючи позов, [PERSON] просив стягнути [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 13 010 грн. у рівних частках з кожного. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ураховуючи те, що договором позики передбачено надання позики в іноземній валюті, однак позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості у національній валюті, що суперечить вимогам укладеного договору, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 13 605 грн. заборгованості за договором позики немає. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Ураховуючи те, що позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку суми витрат, понесених на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 234 грн. 93 коп. з кожного. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 352 грн. 40 коп., оскільки нормами ЦПК України не передбачено повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial