Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей та передачу неповнолітньої доньки матері. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що з 16.09.2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Віл шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виховання та догляд за дітьми від їх народження, забезпечення їх розвитку, їх навчання та охорона здоров`я були в сім`ї саме її основним обов`язком, відповідач інтересу до таких питань сім`ї не проявляв. Влітку 2020 року відносини у неї з відповідачем погіршилися, останній почав вчиняти щодо неї насильницькі дії, через що вона неодноразово зверталася до органів поліції, однак до відповідальності відповідач жодного разу не притягувався. Із сайту Судової влади їй стало відомо, що лише один протокол щодо [PERSON] був складений за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та направлений до суду, а постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.09.2020 року по справі № 569/15227/20 [PERSON] був звільнений від відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення. Крім насильницьких дій щодо неї, відповідач не давав їй коштів на утримання дітей, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.10.2020 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 200 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 01.10.2020 року відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, ухвалою суду від 14.12.2020 року за її заявою їм було надано строк на примирення, однак у зв`язку із наполяганням відповідача на розірванні шлюбу, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.02.2021 року по справі № 569/14836/20 шлюб між нею та відповідачем розірвано. В подальшому з метою примусити її виселитися із квартири, де проживала їхня сім`я із першого дня придбання квартири, відповідач подав заяву до ПрАТ «Рівнеобленерго» про відключення квартири від енергопостачання, у зв`язку із чим в квартирі відсутнє енергопостачання. На її звернення із письмовою заявою до ПрАТ «Рівнеобленерго» дане питання вирішене не було і до цього часу вона та донька [PERSON] позбавлені можливості належного користування квартирою. Вважає, що таким чином відповідач чинить на неї з донькою [PERSON] тиск з метою виселення із квартири. При цьому квартира була придбана ними у шлюбі за спільні кошти, однак оформлена на батька відповідача і згодом передана відповідачу договором дарування. Зазначає, що відповідачем було зроблено все аби квартира вважалась його особистою власністю і вона була позбавлена права власності на неї. На її звернення до Служби у справах дітей про вчинення насильства над дітьми та позбавлення їх можливості користуватися електроприладами, зокрема і комп`ютером для онлайн навчання, не дали жодної реакції зі сторони цього органу. Створивши проблеми із енергопостачанням квартири в час, коли діти навчалися онлайн, а потім і в умовах воєнного стану та пов`язаних із цим загроз, відповідач почав налаштовувати проти неї і дітей. Зазначає, що йому вдалося переконати старшу доньку [PERSON] проживати із бабусею - його матір`ю, а сам він намагається задобрювати [PERSON] подарунками, підвезенням дитини до школи на авто та іншою надмірною увагою, що не має нічого спільного із вихованням дитини. Тому донька на угоду забаганками батька не спілкується з нею, не відповідає на її телефонні дзвінки і різко змінила своє ставлення на негативне не лише до неї, але і до молодшої сестрички [PERSON] , яка проживає з нею. На даний час Рівненським міським судом Рівненської області розглядається справа № 569/23475/21 за позовом [PERSON] до неї про визначення місця проживання доньки [PERSON] із ним, хоча дитина проживає саме з бабусею, а не з батьком, і [PERSON] відмовився як від процедури медіації, так і від укладення мирової угоди, тому вона вимушена звернутися до суду про визначення місця проживання дітей з нею та зобов`язання відповідача передати їй неповнолітню доньку [PERSON] для постійного проживання з нею, так як поведінка [PERSON] підриває цінності сім`ї, благополуччя їхніх дітей та їх фізичне та душевне здоров`я. Зазначає, що відповідач є військовозобов`язаним, тому його заінтересованість у визначенні місця проживання старшої доньки судовим рішенням із ним спрямована на уникнення від призову на військову службу, хоча вихованням дитини він не займається і займатися не буде, так як за час їхнього спільного проживання не робив цього ніколи, а за нього догляд дитини здійснює його матір, в той час як її, як матір дитини відповідач намагається усунути від спілкування з донькою, знаючи, що це приносить їй страждання. При цьому усі роки їхнього шлюбу від самого народження дітей вона належно займалася вихованням дітей, їх розвитком, забезпечувала усім необхідним відповідно до віку і жодних претензій до неї з цього приводу органом опіки та піклування встановлено не було. Вважаю, що проживання дітей з нею забезпечить їм нормальний фізичний і духовний розвиток, їх належне виховання, що повністю відповідає інтересам дітей. А поведінка відповідача, який проявляє у присутності дітей зневагу та насильство щодо неї, їх матері, протиставляє дітей одна одній, може призвести до травмування психіки дітей, втраті між ними дружніх та родинних відносин. Просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з нею - матір`ю дітей, [PERSON] та зобов`язати [PERSON] передати неповнолітню доньку - [PERSON] їй, [PERSON] для постійного проживання з нею, та стягнути з відповідача судові витрати. 06.07.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником - адвокатом Курганською О.В. подано заяву, в якій просить позовні вимоги в частині визначення місця проживання [PERSON] із матір`ю та зобов`язання [PERSON] передати неповнолітню доньку - [PERSON] [PERSON] для постійного проживання з нею - залишити без розгляду. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.09.2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей та передачу неповнолітньої доньки матері в частині визначення місця проживання [PERSON] із матір`ю та зобов`язання [PERSON] передати неповнолітню доньку - [PERSON] [PERSON] для постійного проживання з нею залишено без розгляду. Позивачка та її представник - адвокат Курганська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Подкаура О.М. в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування № 08-1556 від 17.07.2023 року про доцільність залишення малолітньої [PERSON] , [INFO] на проживання з матір`ю [PERSON] підтримує, просить рішення ухвалити в інтересах дитини. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача. Заслухавши думку позивачки та її представника - адвоката Курганської О.В., представника третьої особи - Подкаури О.М., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16.09.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.02.2021 року по справі № 569/14836/20 розірвано. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 06.09.2011 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З висновку Органу опіки та піклування № 08-1556 від 17.07.2023 року вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про доцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Згідно ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року та яка набрала чинності для України 27.09.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за нею за законом. Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 160, ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 року по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Враховуючи позицію кожної із сторін, а також позицію Органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з матір`ю, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, мати виховує та утримує доньку, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] із її матір`ю - [PERSON] . Саме проживання дитини із матір`ю, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати в розмірі 1 073 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved