Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 11 липня 2006 року його було затримано працівниками міліції Білопільського РВ УМВС України в Сумській області. В протоколі затримання слідчим було зазначено, що про його затримання було усно повідомлено його співмешканку, однак це не відповідає дійсності. Крім цього, співмешканка [PERSON] не являється його близькою родичкою. Тому вважає, що працівниками Білопільського РВ УМВС України в Сумській області було порушено його права, оскільки про його затримання не були повідомлені його близькі родичі. Вважає, що оскільки Білопільський РВ УМВС України в Сумській області не має статусу юридичної особи та є слідчим підрозділом органів Національної поліції, то належним відповідачем у справі є Головне управління Національної поліції в Сумській області. У зв`язку з цим, просить стягнути з Держави Україна в особа Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області проти позову заперечила, подала письмовий відзив, в якому зазначила, що позивачем не обгрунтовано, яким саме чином неповідомлення про його затримання близьких родичів завдало йому моральних страждань. Не надано обгрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач. Представник Державної казначейської служби України проти позову заперечила, подала письмовий відзив, в якому зазначила, що Казначейська служба України не вчиняла відносно позивача жодних протиправних дій, які могли призвести до його моральних страждань. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державною лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України. Вважає, що доказів на підтвердження незаконності дій органів Національної поліції позивачем не надано, як і обгрунтування розміру моральної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12 липня 2023 року. Протокольною ухвалою\~головуючого від\~12\~липня 2023\~року відкладено\~підготовче судове\~засідання до\~22\~серпня 2023\~року за\~клопотанням позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 19 вересня 2023 року. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 11 липня 2006 року о 19.00 год., працівниками Білопільського РВ УМВС України в Сумській області було затримано [PERSON] , про що старшим слідчим СВ Білопільського РВ УМВС в Сумській області складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Як вбачається з корінця до протоколу про затримання [PERSON] усно повідомлена його співмешканка. Як вбачається з протоколу допиту свідка [PERSON] , яка являється співмешканкою [PERSON] , про затримання позивача її не повідомили, телефонували з метою отримання даних його особистих документів, інформували, що скоро відпустять та він прибуде додому. Таким чином, позивач вказує на те, що працівниками СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області було вчинено відносно нього неправомірні дії, які виразилися в неповідомленні його близьких родичів про його затримання. Як вбачається з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Білопільський районний відділ УМВС України в Сумській області припинений 31 січня 2019 року. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Сумській області зареєстроване 7 листопада 2015 року. Позивачем не надано жодних документів на підтвердження того, що Головне управління Національної поліції в Сумській області являється правонаступником Білопільського районного відділу УМВС України в Сумській області. Вказана обставина також не вбачається і з витягів з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями\~ст. 48 ЦПК України\~сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Статтею 175\~ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed