Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] : виділити йому та визнати за ним право приватної власності на транспортний засіб автомобіль легковий марки TOYOTA, модель "CAMRY", 2015 року випуску, номер шасі [NUMBER] , ринковою вартістю 345885 грн, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно; виділити йому та визнати за ним право приватної власності на готівкові кошти в сумі 72050 грн., припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно; залишити у приватній власності [PERSON] транспортний засіб автомобіль легковий марки FORD, модель "FIESTA", 2015 року випуску, номер шасі [NUMBER] , ринковою вартістю 190000 грн, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно, залишити у приватній власності [PERSON] грошові кошти в сумі 227940 грн, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно; визнати його особистою приватною власністю грошові кошти в сумі 203840 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 31 серпня 2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . За час спільного проживання в шлюбі набуте майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: 04 червня 2019 року ним придбано транспортний засіб TOYOTA, модель "CAMRY", 2015 року випуску, номер шасі [NUMBER] ; 16 липня 2020 року [PERSON] придбано транспортний засіб FORD, модель "FIESTA", 2015 року випуску, номер шасі [NUMBER] (вказане майно куплене за рахунок спільних збережених грошових коштів, що знаходилися у [PERSON] в сумі 410000 грн); готівкові кошти в сумі 220000 грн залишок після купівлі легкового автомобіля FORD, які знаходяться у [PERSON] ; готівкові кошти в сумі 80000 грн, які знаходяться в нього. 10 березня 2020 року він продав 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка перебувала у спільній частковій власності його та його матері [PERSON] . Квартира була набута ними у власність ще до одруження з [PERSON] внаслідок приватизації. При продажі квартири отримав готівкові кошти в сумі 203840 грн, які вважає особистою приватною власністю та які не підлягають поділу між сторонами. У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача адвокатом Власик В.Я., відповідач позов визнала частково, а саме: що за спільні кошти подружжя були придбані два легкових автомобіля - марки TOYOTA та марки FORD; що дійсна вартість автомобіля марки FORD становить 190000 грн; що у позивача є готівкові кошти в сумі 80000 грн, які є спільною сумісною власністю сторін та підлягають поділу між сторонами. Заперечує, що дійсна вартість автомобіля марки TOYOTA становить 345885,42 грн, а також що у неї є готівкові кошти в сумі 220000 грн. За час спільного проживання з позивачем частина наявних у неї готівкових коштів використовувалися на потреби сім`ї, натомість позивач свої кошти не витрачав. Позивач в кінці липня 2020 року залишив сім`ю та забрав з собою всі готівкові кошти, які знаходилися за місцем їхнього проживання, в тому числі і ті, які були задекларовані нею. Ухвалою від 12 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 23 вересня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 30 листопада 2020 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою від 30 листопада 2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 12 липня 2022 року суд зупинив провадження у справі до\~припинення перебування позивача [PERSON] у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою від 24 квітня 2023 року суд поновив провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та, допитаний як свідок, показав, що одружився з [PERSON] в 2002 році. 16 березня 2020 року припинили шлюбні відносини, а 29 липня 2020 року він звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу. 30 липня 2020 року забрав речі та виїхав з помешкання, в якому проживав спільно з відповідачем. Грошові кошти в сумі 80000 грн та 220000 грн накопичені за рахунок їх заробітної плати. Кошти в сумі 80000 грн він задекларував та зберігав за місцем свого попереднього проживання, не витрачав. Також в нього є кошти в сумі 203840 грн за продаж 1/3 частки квартири, яка була набута ще в 1998 році в порядку приватизації. У відповідача за 2019 рік було задекларовано 410000 грн. Декларацію відповідач заповнювала особисто, без будь-яких його підказок, які цифри зазначати в декларації він їй не диктував. 16 липня 2020 року вона придбала автомобіль Ford за 190000 грн, залишок становить 220000 грн, які наявні у відповідача. Доступу до цих коштів він не мав. Відповідач зберігала в своєму робочому кабінеті гроші і від продажу за 120000 грн набутого ними спільно в 2013 році автомобіля Renault, і свою заробітну плату. Особисто бачив як вона знімала гроші зі своєї картки та заносила в робочий кабінет за адресою [ADDRESS] , де і зберігала. Заробітну плату [PERSON] витрачала на власний розсуд на себе та сина. Він витрачав свої кошти на себе і сина. На прохання відповідача купував спільні чи інші речі. Про наявність у [PERSON] коштів в сумі 220000 грн свідчать її заяви у поліцію про їх викрадення. Ніяких суттєвих одноразових витрат за цей період не було. За фактом викрадення грошових коштів із сейфу проводилася перевірка, однак кримінального правопорушення не встановлено. В сейфі жодних коштів не зберігав, оскільки він призначений для зберігання зброї. Після того, як 30 липня 2020 року виїхав з квартири, сейф залишився в помешканні і доступу до нього не мав. Сейф забрав в присутності відповідача 08 серпня 2020 року. В ході огляду сейфа не було виявлено жодних сторонніх речей,, в тому числі і коштів. Відповідач в неодноразових заявах до прокуратури, ДБР, ДФС, поліції повідомляла неправдиві відомості щодо нього, які не підтверджені жодним чином. Представник позивача додатково пояснила, що на момент припинення шлюбних відносин у сторін було наявне спільне майно: грошові кошти в сумі 300000 грн, з яких 80000 грн знаходилися у позивача, а 220000 грн - у відповідача, а також два автомобілі. Щорічна декларація, подана відповідачем за 2019 рік, підтверджує, що грошові кошти були наявні у неї. Саме відповідач мала доступ до цих коштів, оскільки в липні 2020 року придбала автомобіль. Крім того, відповідач як свідок підтвердила, що в неї з позивачем були накопичені 300000 грн, бо подала заяву в поліцію про їх крадіжку. Під час огляду сейфа гроші в ньому виявлено не було. Відповідачем не доведено, що за період з січня по липень 2020 року нею витрачені кошти в сумі 220000 грн на утримання сім`ї, сплату житлово-комунальних послуг тощо. Відповідач позов визнала частково та, допитана як свідок, показала, що перебувала у шлюбі з позивачем з 2002 року. Фактично проживали до 01 червня 2020 року. В червні 2020 року у позивача з`явилася коханка і він почав процеси з розлучення. Під час спільного проживання у них був спільний бюджет, жили за спільні кошти її та чоловіка, позивач мав доступ до її картки, а вона - до його. За час перебування у шлюбі купили спільно дві квартири, гараж, два підвали, три автомобілі. Але це все майно було оформлене на інших людей - свекруху та її співмешканця. Є ще також автомобіль Jeep Patriot, який оформлений на кума, але користується ним [PERSON] . Кошти, зазначені в декларації, зберігалися у сейфі. Вона мала доступ до сейфа і бачила накопичені гроші, які чоловік неодноразово перераховував. Після припинення відносин позивач забрав ключ від сейфа і доступу до нього вона з червня 2020 року не мала. 29 липня 2020 року позивач в стані алкогольного сп`яніння зруйнував все у квартирі, зламав ключ у замковій щілині, через що змушена була змінити замок. Позивач забрав свої речі і покинув квартиру. Сейф залишився, але був зачинений. Сейфа ніхто не оглядав, бо працівники поліції перевіряли наявність у ньому рушниці. На роботі кошти не зберігає, тому що в робочому кабінеті працює 5 працівників, сейфа немає і шухляди без замка. Заповнював декларацію і за себе, і за неї позивач, свідком чого був їх син. Вона була присутня при заповненні декларації. Позивач пояснював необхідність зазначення наявності готівкових коштів у декларації тим, що потім можна буде на себе оформити нерухомість, яка придбана на сторонніх людей. Станом на червень 2020 року у них було накопичено 300000 грн готівкових коштів, які зберігалися в сейфі. Останній раз бачила їх 31 травня 2020 року, коли чоловік заглядав у сейф і перераховував їх. Автомобіль Ford був придбаний ними ще в 2019 році, але спочатку транспортний засіб був оформлений на чужу людину, щоб в один рік не декларувати та реєструвати дві машини. На неї автомобіль офіційно оформлений лише 16 липня 2020 року. Готівкові кошти були накопичені за рахунок заробітної плати її та чоловіка. Автомобіль Renault був придбаний за спільні кошти. За кошти від його продажу позивач купив собі джип, який оформив на кума. Представник відповідача додатково пояснила, що готівкових коштів на момент припинення спільного господарства у володінні відповідача не було. Поділу підлягають два автомобілі в запропонованому позивачем варіанті та 80000 грн, які наявні у позивача. Загальна вартість майна, що підлягає поділу становить 607935 грн, половина вартості майна - 303967,50 грн. Враховуючи різницю між вартістю автомобілів, яка визнається відповідачем, просить стягнути з позивача на користь відповідача 113967,50 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31 серпня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області. 04 червня 2019 року [PERSON] придбав легковий автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, 2015 року випуску, № шасі [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до довідки ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» від 27 липня 2020 року, ринкова вартість автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 27 липня 2020 року становить 345885,42 грн. 16 липня 2020 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 5641/2020/2101787 транспортного засобу придбала легковий автомобіль марки FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, № шасі [NUMBER] , за 190000 грн, що підтверджується Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 567, [PERSON] відчужив за 203840 грн належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1998 року. В щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій [PERSON] за 2019 рік, позивач задекларував наявність у нього 80000 грн готівкових коштів. В щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій [PERSON] за 2019 рік, відповідач задекларувала наявність у неї 410000 грн готівкових коштів. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1, 2 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.68 СК України). Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). За нормами ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За приписами ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Спірні транспортні засоби марки «Toyota Camry» та марки «Ford Fiesta» набуті сторонами за спільні кошти за час перебування в шлюбі. Вказані обставини відповідач визнає, що зазначено у відзиві на позовну заяву. Вартість транспортних засобів сторонами не оспорюється. Сторони також визнають, що готівкові кошти, задекларовані ними в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік в сумі 80000 грн та 410000 грн накопичені ними під час перебування у шлюбі за рахунок отриманої кожним з них заробітної плати та продажу автомобіля Renault за 120000 грн, що підтверджується показаннями позивача та відповідача як свідків та щорічними деклараціями особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017-2019 роки. Отже, спірні транспортні засоби та готівкові кошти, які задекларовані сторонами за 2019 рік, є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, поділу між подружжям підлягає спільно нажите майно, наявне на час припинення спільного ведення господарства. Позивач у позовній заяві підтвердив, а відповідач у відзиві на позовну заяву визнала, що на час припинення ведення спільного господарства (30 липня 2020 року) грошові кошти в сумі 80000 грн знаходилися в [PERSON] . До припинення ведення спільного господарства, а саме 16 липня 2020 року, сторонами придбано транспортний засіб марки «Ford Fiesta» за 190000 грн, право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Залишок готівкових коштів, які були наявні у сторін станом на 31 грудня 2019 року, становить 300000 грн (410000 грн - 190000 грн). Твердження позивача, що решта готівкових коштів в сумі 220000 грн на час припинення ведення спільного господарства знаходилися у відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано. Посилання позивача на зазначення [PERSON] у поданій нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік наявності готівкових коштів в сумі 410000 грн суд до уваги не приймає, оскільки наявність грошових активів в декларації зазначається станом на 31 грудня 2019 року, а тому декларація не може бути доказом перебування готівкових коштів в сумі 220000 грн у відповідача станом на 29 липня 2020 року. Придбання відповідачем 16 липня 2020 року транспортного засобу марки «Ford Fiesta» за 190000 грн може свідчити про наявність в останньої на момен укладення договору купівлі-продажу коштів в сумі 190000 грн, але не доводить, що і решта готівкових коштів в сумі 220000 грн також знаходилися в її володінні. Не підтверджує факт наявності у відповідача грошових коштів в сумі 220000 грн і заява [PERSON] від 07 грудня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, оскільки у вказаній заяві відповідач навпаки стверджує про відсутність у неї готівкових коштів в сумі 300000 грн та їх крадіжку позивачем ще до припинення ведення спільного господарства. При цьому, встановлення дільничим офіцером поліції відділу превенції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області за результатами перевірки заяви [PERSON] відсутності ознак кримінального правопорушення не спростовує заперечення відповідача щодо наявності у неї готівкових коштів на час припинення ведення спільного господарства. Разом з тим, доводи відповідача про перебування спільних готівкових коштів після припинення шлюбних відносин у позивача також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Показання свідка [PERSON] про зберігання відповідачем готівкових коштів у її робочому кабінеті, про що вона особисто йому повідомляла, не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.2 ст.90 ЦПК України, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. Свідок [PERSON] такі обставини заперечує. Таким чином, оскільки в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності у відповідача готівкових коштів в сумі 220000 грн на час припинення ведення спільного господарства і заперечує наявність цих коштів у нього, поділу між подружжям підлягають спірні транспортні засоби та готівкові кошти в сумі 80000 грн. Загальна вартість спільного сумісного майна становить 615885 грн (вартість транспортного засобу марки «Toyota Camry» в сумі 345885 грн + вартість транспортного засобу марки «Ford Fiesta» в сумі 190000 грн + готівкові кошти в сумі 80000 грн). Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншої домовленості між подружжям не встановлено і підстав відступлення від засади рівності часток подружжя сторони не зазначали. Отже, вартості спільного майна становить 307942,50 грн (615885 грн/2). Вартість майна, яке позивач просить виділити йому у власність, становить 425885 грн (вартість транспортного засобу марки «Toyota Camry» в сумі 345885 грн + 80000 грн готівкових коштів). Вартість транспортного засобу марки «Ford Fiesta», який позивач просить виділити у власність відповідача, становить 190000 грн. Таким чином, грошова компенсація частки відповідача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становить 117942,50 грн (307942,50 грн - 190000 грн). Враховуючи, що відповідач визнає належність спірного майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, не заперечує щодо запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна подружжя, беручи до уваги відсутність доказів наявності у сторін на час припинення ведення спільного господарства грошових коштів в сумі 220000 грн, позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя належить задовольнити частково з одночасним стягнення з позивача на користь відповідача грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності. Оскільки грошові кошти в сумі 203840 грн отримані позивачем за час шлюбу, але від продажу 1/3 частки квартири, набутої ним в порядку приватизації до шлюбу з відповідачем, і відповідач вказані обставини не заперечує, підлягає задоволенню позовна вимога про визнання грошових кошті в сумі 203840 грн особистою приватною власністю [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: partial