Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 11 серпня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №420. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Сімейне життя подружжя не склалося, через протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Внаслідок чого було втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. З червня 2023 року сторони проживають окремо, сімейне життя не ведуть, жодних стосунків не підтримують. Позивач переконана що примирення між ними не можливо, а подальше перебування у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 30.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, призначено судове засідання. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилась, разом з цим подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, оскільки вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з цим через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, яка за змістом є заявою про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.08.2007 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №420, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.04.2010 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України\~- у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 536,80 грн., інші 50% судового збору в розмірі 536,80 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved