Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал банк» Мєшнік К. І., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить з урахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 липня 2018 року у розмірі 11950, 26 грн, що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал банк» запустив новий проект monbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а саме банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення. Відповідно до п.п. 4.3., 4.8.1. п.5 розділу І умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визначаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком прямо передбачених в законодавстві. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Положеннями п.п.3.1., 3.4., 3.5. пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank» - договір. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Карта передається клієнту не активованою, для активації її необхідно додати інформацію в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється пін-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. 21 липня 2018 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 липня 2018 року. Відповідно до умов договору, відповідачка отримала кредит у розмірі 20000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак умови договору відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11950, 26 грн. На даний час відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань і заборгованості не погашає, що є порушенням прав позивача. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 25 серпня 2021 року представник [PERSON] , який діє в інтересах відповідачки [PERSON] на підставі довіреності від 02 серпня 2021 року, через канцелярію суду подав відзив, в якому просив відмовити АТ «Універсал банк» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не підтверджується первинними документами. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вважав, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювались самим АТ «Універсал Банк» у період з часу виникнення спірних відносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом. Зазначив, що надані позивачем роздруківки електронних документів, які начебто підписані відповідачкою електронним цифровим підписом, не можуть вважатися належними та допустимими доказами з тих підстав, що позивач не надав до суду доказів підтвердження накладення ЕЦП відповідача та доказів авторства ЕЦП відповідача. За таких обставин всі електронні документи вважаються не підписаними відповідачем, тобто складені з недодержанням письмової форми. Зазначив, що відповідачка не отримувала особистий (закритий) ключ та не підписувала електронні документи. З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 28\~серпня 2021\~року на\~адресу суду\~від представника\~позивача АТ\~«Універсал банк»\~Мєшніка К.\~І.\~надійшли письмові\~пояснення,\~в яких\~просив суд\~задовольнити позов\~з урахування\~зменшених позовних\~вимог,\~а саме\~-\~стягнути з\~відповідачки на\~користь позивача\~заборгованість за\~договором про\~надання банківських\~послуг «Monobank»\~у розмірі\~11950,\~26\~грн.\~Зазначив,\~що заперечення\~сторони відповідача\~щодо укладення\~договору та\~приєднання боржника\~21\~липня 2018\~року до\~Умов обслуговування\~рахунків фізичної\~особи в\~АТ «Універсал\~банк»,\~Тарифів за\~карткою «Monobank»\~шляхом підписання\~анкети-заяви\~від 21\~липня 2018\~року є\~необґрунтованими,\~оскільки положеннями\~п.3\~анкети-заяви\~від 21\~липня 2018\~року передбачено,\~що підписанням\~договору боржник\~підтвердив,\~що він\~ознайомлений з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту,\~які складають\~договір про\~надання банківських\~послуг та\~отримав їх\~примірник у\~мобільному додатку.\~Зазначив,\~що відсутність\~підпису відповідачки\~на паперовому\~екземплярі Умов\~та правил,\~Тарифів за\~договором про\~надання банківських\~послуг monobank,\~Таблиці обчислення\~вартості кредиту\~та Паспорті\~споживчого кредиту\~«Карта monobank»\~не свідчить\~про неукладеність\~договору про\~споживчій кредит.\~Відповідачка висловила\~свою згоду\~з вищевказаними\~документами в\~електронному вигляді\~у мобільному\~застосунку monobank\~шляхом застосування\~клієнтом та\~Банком електронного\~цифрового підпису.\~Зауважив на\~тому,\~що сторона\~відповідача у\~свої запереченнях\~не врахувала\~те,\~що проєкт\~Monobank»\~має особливість,\~яка полягає\~в тому,\~що банківське\~обслуговування здійснюється\~дистанційно без\~відділень.\~Вказав,\~що у\~Банку використовується\~електронний договір\~та застосування\~електронного підпису.\~Попередня ідентифікація\~відбувається за\~допомогою завантаження\~копії паспорта\~та РНОКПП\~в мобільний\~додаток,\~а видача\~платіжної картки\~після верифікації\~фізичної особи\~здійснюється або\~у точці\~видачі,\~або спеціалістом\~Банку,\~що виїжджає\~за адресою,\~зазначеною клієнтом.\~Надав до\~суду роздруківку\~з мобільного\~застосунку Monobank,\~у якій\~відображена процедура\~входу у\~застосунок,\~з якої\~вбачається,\~що без\~погодження з\~Умовами та\~Правилами,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту\~увійти у\~додаток неможливо.\~Зауважив на\~тому,\~що відповідно\~до ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір\~про споживчий\~кредит,\~договори про\~надання додаткових\~та супутніх\~послуг кредитодавцем\~і третіми\~особами та\~зміни до\~них укладаються\~у письмовій\~формі у\~паперовому вигляді\~або у\~вигляді електронного\~документа,\~створеного згідно\~з вимогами,\~визначеними Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг».\~Юридична сила\~електронного документа\~не може\~бути заперечена\~виключно через\~те,\~що він\~має електронну\~форму.\~Крім того,\~виконаний Банком\~розрахунок заборгованості\~є належним\~доказом,\~котрий підтверджує\~розмір заборгованості\~за кредитним\~договором,\~адже містить\~детальний розпис\~нарахованої заборгованості,\~дати здійснення\~платежів боржником,\~кількість днів\~за які\~нарахована заборгованість,\~залишок заборгованості\~за наданим\~кредитом (тіло\~кредиту),\~дати нарахування\~складових загальної\~заборгованості за\~кредитом. Посилаючись на зазначені обставини, АТ «Універсал Банк» просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 13 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли пояснення (заперечення), в яких посилається на те, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, надав суду неналежні та недостовірні докази на підтвердження заборгованості відповідача. Зауважив на тому, що тільки розрахунок заборгованості та надана до пояснень довідка про рух коштів не може бути безспірним доказом існування заборгованості за кредитом, оскільки такий розрахунок повинен бути підтверджений належним чином засвідченою випискою з карткового рахунку відповідача. Зазначив, що стороною позивача не надано доказів авторизації підпису відповідача на ознайомлення з Правилами та Умовами банківського обслуговування та Паспортом споживчого кредиту, які надані до позовної заяви, що свідчить про те, що електронний цифровий підпис відповідача на ці документи не накладений, а тому вони вважаються не підписаними. Отже наданий позивачем розрахунок заборгованості як і довідка про рух коштів по картці не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, з тих підстав, що Банком не доведено укладення кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. За наслідками повторного автоматизованого розподілу між суддями цивільної справи № 953/18222/20, провадження № 2/953/220/23, який здійснено 12 квітня 2023 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №325/0/15-23 від 11 квітня 2023 року "Про звільнення [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку", цивільну справу 14 квітня 2023 року передано в провадження судді Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 16 червня 2023 року від представника відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшов відзив, в якому викладені доводи аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву від 25 серпня 2021 року. 26 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача АТ «Універсал банк» Мєшніка К. І. надійшла відповідь на відзив, в яких викладені доводи аналогічні доводам, викладеним у поясненнях від 28 серпня 2021 року. Представник позивача АТ «Універсал банк» Мєшнік К.І. у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Підписавши анкету-заяву клієнт підтверджує, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку документів, що складають Договір, та зобов`язується виконувати його умови. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» також опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 21 липня 2018 року [PERSON] підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та встановило кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. У п.2, п.3 Анкети-заяви зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, умови якого вона зобов`язується виконувати, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та додаткового тлумачення не потребують. До договору долучені Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. На підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Як слідує зі змісту виписки про рух грошових коштів, яка долучена стороною позивача до письмових пояснень від 28 серпня 2021 року, в яких позивачем серед іншого заявлено про зменшення позовних вимог слідує, що баланс на початок періоду становив 20000 грн. Відповідно до виписки про рух грошових коштів від 27 серпня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 27 серпня 2021 року становить 11950, 26 грн. З долученої до матеріалів справи довідки про наявність рахунку від 27 серпня 2021 року слідує, що [PERSON] був відкритий кредитний рахунок (кредитна картка), строк дії 07/24. Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 27 серпня 2021 року, [PERSON] на підставі укладеного через мобільний додаток «Мonоbank» договору про надання банківських послуг «Мonоbank» від 21 липня 2018 року за кредитною карткою 23 липня 2018 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 20\~000 грн, який у подальшому бу зменшений до 9200 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як слідує зі змісту анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 21 липня 2018 року процентна ставка в ньому не зазначена. З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці від 27 серпня 2021 року слідує, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання нею кредитної картки з кредитним лімітом у розмірі 20000 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 липня 2018 року, її розмір і порядок нарахування, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Як слідує зі змісту долученої до матеріалів справи виписки про рух коштів по картці від 27 серпня 2021 року, відповідачу були нараховані проценти за користування грошовими коштами. Проте, долучена до матеріалів справи анкета-заява від 21 липня 2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». Зі змісту виписки про рух коштів по картці від 27 серпня 2021 року, в якій міститься інформація про рух коштів на рахунку відповідача, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень на погашення заборгованості вбачається, що відповідачка фактично витратила з 23 липня 2018 року по 25 жовтня 2020 року коштів на загальну суму 11440 грн, а внесла у рахунок на погашення заборгованості 8738 грн. З огляду на те, що в анкеті-заяві від 21 липня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, а тому вважає, що стягненню підлягає 2702 грн, тобто, різниця між фактично витраченими коштами та внесеними коштами в межах кредитного ліміту. У суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Суд вважає\~доводи сторони\~позивача щодо\~того,\~що сторони\~не досягли\~згоди щодо\~усіх істотних\~умов,\~зокрема,\~відповідачка заперечує\~підписання нею\~електронним цифровим\~підписом договору,\~а тому\~на її\~переконання,\~не можна\~вважати договір\~про надання\~банківських послуг\~«Monobank»\~від 21\~липня 2018\~року між\~ [PERSON] \~та АТ\~Універсал Банк\~укладеним, безпідставними, з огляду на наступне. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватись позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, АТ Універсал Банк використовує електронний договір та застосування електронного цифрового підпису. Попередня ідентифікація відбувається з допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку. У п.6 Анкети-заяви зазначено: Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналог (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем О291Е..., яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. З огляду на наведене, твердження відповідачки про неукладення між нею та Банком договору вищевказаним способом є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18. у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позивач надав належні та допустимі докази того, що між сторонами 21 липня 2018 року був укладений кредитний договір та щодо отриманням відповідачем кредитних коштів. З урахуванням приписів статей 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України Про електронну комерцію, Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, суд вважає, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого може здійснюватися в електронній формі, шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру заборгованості відповідачки перед Банком, з тих підстав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованість та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з огляду на таке. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Позивач на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачкою, отримання нею кредитної картки та розміру заборгованості за кредитним договором надав суду, зокрема: виписку про рух коштів по картковому рахунку, довідку про наявність рахунку, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. Суд вважає, що стороною позивача надано достатнього доказів на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачкою, видачі банком кредиту та користування відповідачкою кредитними коштами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З дослідженої у судовому засіданні виписки про рух коштів по картці від 27 серпня 2021 року вбачається, що станом на 27 серпня 2021 року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 11950, 26 грн, однак з огляду на те, що стороною позивача було безпідставно списано відсотки за користування кредитними коштами, що не передбачено в анкеті-заяві від 21 липня 2018 року, з урахуванням фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів та коштів, внесених на погашення тіла кредиту, стягненню підлягає 2702 грн, тобто, різниця між фактично витраченими коштами та внесеними коштами в межах кредитного ліміту. Суд не приймає до уваги надану стороною позивача виписку про рух коштів, яка була долучена до відповіді на відзив від 26 червня 2023 року, та розрахунок заборгованості, оскільки позивач зменшив позовні вимоги, а вказані документи подані саме на підтвердження заборгованості у розмірі, заявленому позивачем первісно, при цьому жодних заяв та клопотань про збільшення позовних вимог позивач не заявляв. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2702 грн, тобто фактично отримані позичальником кошти, в іншій частині заявлених вимог позивачеві слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач заявив вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2102 грн, сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 475 грн 26 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial