Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на квартиру, яку він має намір прийняти. Іншим спадкоємцем, який може прийняти спадщину, є [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та відсутня державна реєстрація права власності і запропоновано звернутися до суду для визнання права власності. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 червня 1971 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Печеніги Чугуївського району Харківської області, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21 січня 1986 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 21 січня 1986 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року, виданого згідно з розпорядженням № 4/19 від 29 січня 1996 року, орган приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації посвідчив, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 листопада 2021 року, виданим виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років, про що складено відповідний актовий запис за № 259. Відповідно до довідки № 71-225/01-07-06 від 10 лютого 2022 року, виданої виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням № 1684/01-16 від 14 вересня 2023 року, наданим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане майно. Також повідомлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) з заявами про прийняття спадщини за законом або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на житловий будинок та земельну ділянку в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст.\~206\~ЦПК України суд відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, враховуючи, що позивач як спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належно посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 41, 55, 64, 129 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1261, 1296 ЦК України,

Outcome: approved