Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Сорочана Є.В. звернулась до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання. Свої вимоги мотивувала тим, що на початку 2011 року [PERSON] через похилий вік та погіршення стану здоров`я її чоловіка [PERSON] вселила до належного їй будинку за адресою [ADDRESS] , [PERSON] . Остання допомагала їц у веденні господарства та догляді за хворим чоловіком. 06.09.2011 [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] , згідно якого заподіла їй все своє майно. [INFO] помер [PERSON] , чоловік [PERSON] , після чого [PERSON] була зареєстрована за вищевказаною адресою. В лютому 2016 року [PERSON] вселила до належного їй житлового приміщення без реєстрації місця проживання членів родини [PERSON] - її сина [PERSON] , невістку [PERSON] та онуку [PERSON] . Після цього [PERSON] та родина [PERSON] проживали разом, мали спільний побут, спільний бюджет та витрати, спільно вели господарство, харчувалися, вирішували соціально-побутові питання. Папіровник [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] , готувала їжу для співмешканців та прибирала. Тобто всі вищеперелічені особи перебували у відносинах, які притаманні членам однієї сім`ї. [INFO] у віці 71 рік померла [PERSON] . Після її смерті між [PERSON] та позивачем було досягнуто домовленості про те, що заповіт буде складено на її користь. Проте через похилий вік та розповсюдження коронавірусної хвороби [PERSON] не встигла звернутись до нотаріуса та скласти новий заповіт. [INFO] померла [PERSON] . Позивач здійснила поховання померлої та понесла відповідні витрати. На теперішній час вона продовжує проживати за вказаною адресою, здійснює утримання будинку та оплачує комунальні послуги. [PERSON] вважає себе спадкоємицею померлої [PERSON] , оскільки проживала з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом у померлої немає. В жовтні 2022 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте їй було відмовлено та роз`яснено необхідність встановлення в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; встановлення факту постійного проживання за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на викладене, [PERSON] звернулась із даним позовом до суду. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті; задоволено клопотання представника позивача про допит в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Сорочан Є.В. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково заявили клопотання про допит в якості свідка [PERSON] , яка з`явилась в судове засідання 02.10.2023, яке протокольною ухвалою суду було задоволено. Також позивач просила залишити судові витрати за собою. Представник відповідача Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. 09.08.2023 від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення, що стосуються предмета доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 16.04.1971, посвідченого нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори, [PERSON] купила 1/2 частку житлового будинку з відповідною з відповідною частиною підсобних приміщень за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). 19.06.1976 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 14). 06.09.2011 [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] , який було посвідчено ПН ММНО Сазоновою М.Б. Згідно вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що буде їй належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй 1/2 частку у праві власності на житловий будинок разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, що знаходяться під [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 19). Після смерті [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Довідкою ЖКП ММР "Південь" від 13.06.2016 за вих. № 1841 (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 22). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] є дружиною [PERSON] , та відповідно невісткою [PERSON] (а.с. 23). З пояснень позивача [PERSON] та свідків вбачається, що в лютому 2016 року [PERSON] вселила до належного їй житлового приміщення без реєстрації місця проживання членів родини [PERSON] - її сина [PERSON] , невістку [PERSON] та онуку [PERSON] . Після цього [PERSON] та родина [PERSON] проживали разом, мали спільний побут, спільний бюджет та витрати, спільно вели господарство, харчувалися, вирішували соціально-побутові питання. Папіровник [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] , готувала їжу для співмешканців та прибирала. Тобто всі вищеперелічені особи перебували у відносинах, які притаманні членам однієї сім`ї. Зокрема свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача та сином померлої [PERSON] , на користь якої [PERSON] склала заповіт в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] була його далекою родичкою, за якою з 2011 року спочатку доглядала його мати, а з 2016 року позивач разом із ним. Позивач разом із ним та [PERSON] сплачували комунальні послуги за будинок, разом харчувалися, провели у будинок водопровід, замінили вікна, піклувалися про [PERSON] , яка потребувала допомоги через похилий вік. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивача, в судовому засіданні пояснила, що з 2016 року позивач із родиною (чоловіком, донькою, свекрухою) стали проживати за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] , піклувалися про неї, вони ходила до них у гості та бачила, що вони разом харчуються і відносини між ними притаманні родині. Після погіршення стану свекрухи позивача (у неї був цукровий діабет) позивач із родиною піклувались про них обох. Свідок [PERSON] , яка була знайомою померлої [PERSON] з церкви надала пояснення, згідно яких вона часто бувала в гостях за адресою: [ADDRESS] , знала і спадкодавцю і часто особисто з нею спілкувалась, іноді приносила їй продукти на її замовлення. З 2011 року за [PERSON] та її чоловіком [PERSON] доглядала свекруха позивача - [PERSON] , а з 2016 року за цією адресою стала проживати вся її рожина, зокрема і позивач. Вони були однією сім`єю, неодноразово бачила їх за одним столом, була на святкуванні ювілею [PERSON] , яка раділа, що в неї є родина. [PERSON] була свідком того, як позивач купала [PERSON] , прала її речі, піклувалась про неї. Позивач жила з своєю родиною в кімнаті в будинку [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] (а.с. 25). Після її смерті позивач [PERSON] разом зі своєю родиною продовжила проживати за адресою [ADDRESS] , та доглядати за [PERSON] . Зі слів позивача та пояснень свідків вбачається, що між останньою та позивачем було досягнуто домовленості про те, що буде складено новий заповіт на користь [PERSON] . Проте [INFO] померла [PERSON] (а.с. 27). Позивач [PERSON] та її чоловік здійснили поховання померлої, понесли відповідні витрати (а.с. 30-32). Після смерті [PERSON] . [PERSON] разом з родиною родовжує проживати за вказаною адресою, здійснює утримання будинку та оплачує комунальні послуги. Згідно акту про проживання від 18.07.2023, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали цей акт про те, що у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , дійсно починаючи з лютого 2016 року проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] , яка є невісткою [PERSON] , та допомагає у догляді за [PERSON] (а.с. 33). [PERSON] вважає себе спадкоємицею померлої [PERSON] , оскільки проживала з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, інших спадкоємців за законом у померлої немає, в зв`язку з чим в липні 2023 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте відповідно до постанови ПН ММНО Дворецької О.М. від 27.07.2023 за вих. 154102-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємиці 4 черги за законом у відповідності до ст. 1264 ЦК України та запропоновано їй звернутись до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; встановлення факту постійного проживання за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 34-35). Згідно витягу зі спадкового реєстру від 27.07.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня її смерті до нотаріуса ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відомостей про наявність спадкоємців [PERSON] , які мають право на спадкування за законом у першу, другу та третю черги, матеріали спадкової справи не містять. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох обставин: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про встановлення факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] не менше як п`ять років до часу смерті останньої, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами, та показаннями свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. Оскільки позивач не просить відшкодувати їй судові витрати, та в судовому засіданні та заяві від 02.10.2023 заявила про це, тому відповідно з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишити їх за позивачем.

Outcome: approved