Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач 04.05.2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просив визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, однак сторонами не було вирішено питання щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. На даний час позивач з 02.04.2022 року призваний до лав ЗСУ за мобілізацією на підставі Указу Президента України №69/2022. Позивачем зазначено, що він позбавлений можливості спілкуватись зі своїми дітьми оскільки відповідач різними способами чинить йому перешкоди. Крім того, на думку позивача, відповідач чинить психологічний тиск на дітей, налаштовує їх проти позивача. З огляду на зазначені обставини, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права з відповідним позовом у якому просив: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди для [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити для батька [PERSON] , спосіб участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] наступним чином: систематичні зустрічі з дітьми у 1 та 3 вихідні (субота) кожного місяця з 11:00 год. до 18:00 год., за територіальним місцем проживання дітей у м. Києві при вільному виборі території та місць спілкування за бажанням дітей (відвідування парків відпочинку, рекреаційних зон, торгово-розважальних центрів, кафе, ресторанів, театрів, кінотеатрів) без присутності матері [PERSON] ; систематично в літній період протягом 14 днів за погодженням з матір`ю [PERSON] календарних дат та за погодженням з дітьми щодо виду відпочинку (море, озеро, ліс, тощо) без присутності матері [PERSON] ; під час воєнного стану в Україні порядок спілкування батька [PERSON] з дітьми, який є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , може відбуватись з порушенням цього порядку у зв`язку з чим, зобов`язати [PERSON] організувати щоденне спілкування дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19:00 год. протягом 30 хвилин; зобов`язати [PERSON] надавати інформацію [PERSON] про зміну місця проживання дітей, зміну місця навчання дітей та зміну номерів мобільних телефонів чи особистих сторінок в соціальних мережах інтернет. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 31). 02.06.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що твердження позивача з приводу чинення перешкод у спілкуванні з дітьми є безпідставними, оскільки відповідач не чинить жодного психологічного тиску на дітей з приводу їх спілкування з батьком. Всі прохання позивача щодо зустрічі з дітьми у зручний час для позивача, відповідачем було забезпечено для проведення спільного дозвілля. Відповідач не заперечує щодо систематичних зустрічей батька з дітьми, а також щодо проведення їх спільного відпочинку у літній період протягом 14 днів (море, озеро, ліс, тощо) без її участі. З приводу зобов`язання відповідача організувати щоденне спілкування дітей з батьком у режимі відозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19:00 год. протягом 30 хвилин, відповідач зазначив, що діти систематично відвідують заняття у різноманітних дитячих гуртках, танцювальних, художніх тощо, відвідують басейн, кінотеатр, театр, торгово-розважальні центри та інше, у зв`язку з чим, ця вимога позивача суттєво обмежує планування та проведення дітьми їхніх щоденних занять, оскільки таким чином, діти фактично будуть позбавлені можливості у зазначений час відвідувати той чи інший вид дитячого дозвілля. 21.07.2023 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. 05.09.2023 року до суду надійшла заява позивача щодо відмови від частини позовних вимог, а саме позивач уточнив позовні вимоги та просив: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди для [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити для батька [PERSON] , спосіб участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] наступним чином: систематичні зустрічі з дітьми у 1 та 3 вихідні (субота) кожного місяця з 11:00 год. до 18:00 год., за територіальним місцем проживання дітей у м. Києві при вільному виборі території та місць спілкування за бажанням дітей (відвідування парків відпочинку, рекреаційних зон, торгово-розважальних центрів, кафе, ресторанів, театрів, кінотеатрів) без присутності матері [PERSON] ; щорічно в літній період протягом 14 днів за погодженням з матір`ю [PERSON] календарних дат та за погодженням з дітьми щодо виду відпочинку (море, озеро, ліс, тощо) без присутності матері [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] надавати інформацію [PERSON] про зміну місця проживання дітей, зміну місця навчання дітей та зміну номерів мобільних телефонів чи особистих сторінок в соціальних мережах інтернет. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд у справі (а.с. 61). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував в частині позовних вимог щодо зобов`язання [PERSON] надавати інформацію [PERSON] про зміну номерів мобільних телефонів чи особистих сторінок в соціальних мережах інтернет. В решті позовних вимог, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року розірвано (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати разом з матір`ю [PERSON] . Разом з тим, сторонами не було вирішено питання щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Позивачем зазначено, що між ним та відповідачем інколи виникають непорозуміння щодо його права участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1, 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. З наведених вище норм діючого законодавства слід дійти висновку, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дітей, мають право на спілкування з ними, їх виховання. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як зазначено у Загальному коментарі Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням. У даній ситуації суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, у даному випадку вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням в їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України, Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори», стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дітей (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд також бере до уваги висновок Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми від 14.07.2023 року №107-4485 та вважає за доцільне визначити порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей у спосіб зазначений ним в уточненій позовній заяві. Заперечення представника відповідача [PERSON] щодо позовних вимог про зобов`язання [PERSON] надавати інформацію [PERSON] про зміну номерів мобільних телефонів чи особистих сторінок в соціальних мережах інтернет, суд відхиляє, оскільки малолітні діти сторін в силу свого віку не мають достатнього обсягу цивільної дієздатності та в силу вищезазначених норм Сімейного кодексу України, батьки мають брати участь у вихованні дітей і мають право спілкуватися з ними. При цьому, батькам необхідно усвідомлювати, що на психофізичному стані дітей також позначається спроможність (чи нездатність) батьків ладнати між собою. Потенційно вона впливає на все: від психічного здоров`я до успіхів у навчанні та стосунків у майбутньому. Цілком імовірно, що налагодження стосунків між батьками також досить швидко принесе свої плоди - велику користь дітям. Крім того, в майбутньому дітям буде легше підтримувати нормальні стосунки з людьми. Розуміння батьками, як їхні стосунки впливають на розвиток дітей, означає підготувати основу для здоров`я дітей сьогодні - та здорової сім`ї в майбутньому. Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що позивач приймає активну участь у вихованні своїх дітей, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, наявність між сторонами суперечок щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, суд вважає, що судом повинен бути визначений порядок участі позивача у вихованні його дітей. Таким чином, позовні вимоги про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved