Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~ адвокат\~Новицька Н.В.,\~ звернулася\~до \~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси в\~порядку окремого\~провадження\~з заявою про встановлення факту батьківства, а саме просила встановити, що [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, просила внести зміни до актового запису №10945 складеного 15.11.2013 року щодо [PERSON] , [INFO] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, а саме: зазначити у графі «батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. Петрівка, Миколаївського району, Одеської області та видати нове свідоцтво про народження. Заява мотивована тим, що заявник з 2002 року по 2018 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Оскільки на час народження доньки заявник та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому запис про батькіство дитини здійснювався зі слів заявниці, а саме ім`я та по батькові дитини записані за її вказівкою. Цивільний чоловік заявника - [PERSON] [INFO] загинув в с. Ремівка Пологівського району Запорізької області під час проходження військової служби у Збройних силах України. Встановлення факту батьківства необхідне для того, щоб їх із загиблим [PERSON] спільна донька [PERSON] , [INFO] , могла користуватись пільгами дитини загиблого військового Збройних Сил України. У зв`язку з чим заявник звернулася до суду з відповідною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи- відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява з проханням справу розглянути у відсутність представника, вирішення справи залишили на розсуд суду. Суд дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1ст. 293 ЦПК України). Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Keegan v. Ireland, 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30, 32). Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2\~ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст.128 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135\~СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ч.4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи; тлумачення норм\~ст. 130 СК України\~свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства; підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України\~(ст. 128 СК України); доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 15 листопада 2013 року народження Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого 20 червня 2023 року Южненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 52 років, про що складеного відповідний актовий запис № 178 (а.с.12). Факт спільного проживання однією сім`єю та визнання загиблим [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджується спільними фотознімками загиблого разом з малолітньою донькою . Крім того, факт батьківства\~\~ [PERSON] , відносно малолітньої \~ [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновком експерта № 333, проведеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 року. З вказаного висновку вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999999 %, таким чином, батьківство практично доведене. \~Ч.4\~ст. 10 ЦПК України\~і\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~(далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ч.4\~ст.10 ЦПК України\~та\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства»\~\~(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05). Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої\~статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи висновок експерта №333 від 01.09.2023 року, вважає, що судом було достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час проходження військової служби у Збройних Силах України, являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, який зареєстровано 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями\~ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у\~статті 126 СК України\~або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню заява в частині внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.

Outcome: approved