Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

07 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] мотивуючи тим, що 02 жовтня 2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1901. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] 2019 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2021 року, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місця проживання відповідача, судом 09.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання, призначені на 05.09.2023 та 26.09.2023 відповідач не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку, причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. Відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 02 жовтня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1901 (а.с.9). В шлюбі у сторін народились спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається з доводів позивача, сторони не знайшли взаєморозуміння між собою та фактично припинили шлюбні стосунки з вересня 2021 року. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, позивач не бажає збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та малолітньої дитини сторін, яка проживає разом з позивачем, що має істотне значення в даній справі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 Ц ПК України\~встановлено,\~що у\~разі задоволення\~позову,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на\~відповідача.

Outcome: approved