Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У вересні 2023 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі АТ "А-Банк") звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 серпня 2021 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Банк свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка же порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та допустила заборгованість, яка станом на 03 серпня 2023 року, складає 19835,73 грн, з них: 12283,81 грн - заборгованість за кредитом, 7551,92 грн - заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. 22 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, просить задовольнити позов лише в частині стягнення з неї тіла кредиту в сумі 4394,33 грн, в іншій частині вимог позову повністю відмовити та судовий збір розподілити пропорційно задоволених позовних вимог. Відзив мотивований тим, що анкетою-заявкою не було передбачено нарахування відсотків за користування кредитом. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що між нею та банком обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема в розмірі 7551,92 грн. Також вона не визнає списані на користь позивача не передбачених анкетою-заявкою відсотків в сумі 7889,48 грн за рахунок тіла кредита. Крім того, ввважає що матеріали справи не містять інформації про закінчення строку дії укладеного кредитного договору та вимоги позивача до неї повернути кредит достроково, що свідчить про недоведеність закінчення дії договору та прострочення нею зобов"язання. В судове засідання сторони не з"явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач у поданій позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідачка також у відзиві на позов просила про розгляд справи за її відсутності. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 серпня 2021 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12). Крім того, відповідачкою також підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитка картка" "Зелена", де остання ознайомилася та сторонами погоджено умови користування кредитними коштами, а саме передбачено строки внесення кредитних коштів, відсоткову ставку річних за користування кредитом та відповідальність в разі порушення договірних зобов"язань (а.с. 13-14). 19 серпня 2021 року позичальниці Банком було встановлено кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн, який у подальшому збільшувався та зменшувався: 08 вересня 2021 року до 31000,00 грн; 13 грудня 2021 року до 40000,00 грн; 02 березня 2022 року до 13081,00 грн (а.с. 16). Протягом дії договору Банком було видано відповідачці кредитну картку терміном дії до квітня місяця 2028 року (а.с. 15). Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку (а.с. 9-11). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором, станом на 03 серпня 2023 року, складає 19835,73 грн, з них: 12283,81 грн - заборгованість за кредитом, 7551,92 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 7-8). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Також, як встановлено, анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені всі умови кредитування, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку, підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачці кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 03 серпня 2023 року, за наданим позивачем розрахунком, у неї виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 19835,73 грн. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором. Суд не\~погоджується з\~доводами відповідачки\~про те,\~що анкетою-заявкою не було передбачено нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки як зазначено вище, анкета-заява та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені всі умови кредитування, в тому числі відсоткова ставка за користування кредитними коштами, підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису. Договір, укладений в електронній формі, відповідно до чинного законодавства, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Тому посилання відповідачки про те, що між нею та банком не було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, спростовані вище наведеними доказами. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 1). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved