Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вказаним позовом, посилаючись на те, що з даних автоматизованої системи Міністерства юстиції «Єдиний реєстр боржників» йому стало відомо про відкрите виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 17 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за № 31705, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14899,85 грн.. З тексту вказаного виконавчого напису йому стало відомо, що 25 червня 2013 року від його імені із ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 002-25054-250613, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» на підставі договору про відступлення права вимоги № 02/10/2019-ФА, укладеного 12 жовтня 2019 року. 7 квітня 2013 року по місцю його проживання було вчинено крадіжку, під час якої викрадено паспорт. Вказані обставини підтверджені вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 1 серпня 2013 року. Даний кредитний договір був укладений 25 червня 2013 року, тобто, після викрадення його паспорта. Позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № 002-25054-250613 від 26.06.2013, укладений із ПАТ «Дельта Банк»; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2020 року передано вказану цивільну справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 20-21). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 4 травня 2020 року вказану справу розподілено судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 27). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 12 травня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 28). Відповідачу наданий строк для надання відзиву. Ухвалою Голосіївського районного суду від 18 квітня 2022 року витребувано у ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору № 02-25054-250613 від 25.06.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 57-58). Підготовчі засідання неодноразово відкладалися через відсутність сторін в судовому засіданні. Ухвалою Голосіївського районного суду від 9 січня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 70-71). В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог Закону. Позивач про причини неявки суд не повідомив. Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД»» про причини неявки представника суд не повідомило, відзиву на позов не подало, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталося. Відповідач ПАТ «Дельта Банк» про причини неявки представника суд не повідомило, відзиву на позов не подало, витребуваний ухвалою суду оригінал кредитного договору № 02-25054-250613 від 25.06.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», не надало, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося. Судова повістка, направлена судом по місцю знаходження товариства, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 83). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 17 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 31705 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк», право вимоги якого перейшло до ТОВ «ФК» «АЛАНД»» на підставі договору про відступлення права вимоги № 02/10/2019-ФА від 12.10.2019, заборгованості за кредитним договором № 002-25054-250613 від 25.06.2013, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] в розмірі 14599,85 грн. (а.с. 11). Приватний виконавець Кондрюк К.О., розглянувши заяву про примусове виконання вказаного виконавчого напису, 20 січня 2020 року відкрив виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 8-9, 10). Відповідно до копії вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 1 серпня 2013 року, який набрав законної сили 1 жовтня 2013 року, встановлено, що [PERSON] 7 квітня 2013 року, близько 14 год., проник до квартири [ADDRESS] , звідки викрав належне [PERSON] майно, а саме: барсетку вартістю 200 грн., в якій було портмоне вартістю 200 грн., мобільний телефон вартістю 710 грн., паспорт на ім`я потерпілого, ключі пластикові картки та 2 сувенірні монети - 50 грн.. Відповідно до положень частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В статті 89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи вимоги позову про визнання недійсним договору № 002-25054-250613 від 25.06.2013 позивач посилається на те, що вказаний договір він не укладав і кошти не отримував, зазначає, що кредитний договір був укладений невідомою особою, яка представилася його ім`ям, на викрадений у нього паспорт. Вказав також на те, що під час укладення кредитного договору були надані невірні його анкетні дані, а саме, зазначено місце роботи: ФОП [PERSON] , тоді як місце його роботи Чернівецький національний університет ім. Юрія Федьковича. На підтвердження цього долучає довідку начальника відділу кадрів Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича та витяг з трудової книжки про педагогічну діяльність у Чернівецькому національному університеті ім. Юрія Федьковича (а.с. 12, 13). Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним зазначений кредитний договорів, як такий, що не відповідає його внутрішній волі. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Як стверджує позивач, він не звертався до відповідача ПАТ «Дельта Банк» із заявою на отримання кредиту, а відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, які б відповідали вимогам процесуального законодавства та підтверджували обставину укладання Кредитного договору № 002-25054-250613 з [PERSON] .. Крім того, відповідачем ПАТ «Дельта Банк» не надано суду витребуваний ухвалою суду від 18 квітня 2022 року оригінал вказаного кредитного договору. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено відсутність у нього волевиявлення на укладання спірного правочину, а відтак договір №002-25054-250613 від 25.06.2013 є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути із відповідачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved