Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в якому вона посилалася на те, що 22 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача та відповідача не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутність взаєморозуміння. Вони втратили відчуття поваги та кохання один до одного, постійно виникають сварки з будь-яких приводів. Примирення між позивачем та відповідачем вже не можливе. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, проте представник направив на адресу суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позов підтримував в повному обсязі та просив розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти задоволення позову та просив розірвати шлюб. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 червня 2013 року, шлюб зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 263, Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище змінила на « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну дитину -\~ [PERSON] , [INFO] місце державної реєстрації у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1507. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст.ст.\~105,\~110,\~112,\~114,\~115\~СК України та

Outcome: approved