Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У серпні 2023 року представник заявника адвокат Бабур Олеся Петрівна звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підтримуючи свою заяву, суду пояснила, що на підставі Договору дарування квартири номер №АЕР 330699 від 15.03.2002 року посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Бурлакової Н.К. належить квартира [ADDRESS] . Маючи намір реалізувати свої права власника щодо належної їй квартири, вона звернулася до нотаріусу. При ознайомлені з правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS] фахівці нотаріальної контори в усній формі повідомили їй про те, що її прізвище у Договорі дарування квартири від 15 березня 2002 року, не відповідає прізвищу вказаному у Договорі дарування, а саме в Договорі дарування квартири вказане як [PERSON] », в той час як у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00000184591 від 19 лютого 2009 року вказано прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2023 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання на 03.10.2023 року. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала повністю. Представник заінтересованої особи Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору дарування квартири належить квартира [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] звернулася до нотаріусу, де їй в усній формі було відмовлено, посилаючись на те, що її прізвище у Договорі дарування № АЕР №330699 від 15 березня 2002 року, не відповідає прізвищу вказаному у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, витяг №00000184591 від 19 лютого 2019 року вказане як « [PERSON] » », в той час як у Договорі дарування квартири від 15 березня 2002 року вказано « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу витяг №00001021663 від 06 серпня 2009 року [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності заявнику Договору дарування квартири АЕР №330699 від 15 березня 2002 року посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Бурлаковою Н.К. за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved