Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м. Київ) 06.08.2015 року за актовим записом №2074. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.08.2015 року позивач уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу він та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народилися під час перебування сім`ї за межами України. Позивач просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння та через різні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до неможливості проживати однією сім`єю. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув. При цьому, позивач [PERSON] 18.08.2023 року надіслав до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки не зможе прибути в судові засідання, так як перебуватиме на час розгляду справи за межами України, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.43). 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористалася правом на подання відзиву на позов та не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.07.2023 року (а.с.28-29). При цьому, відповідач [PERSON] в судові засідання не прибула повторно. Відповідно до\~вимог п.2\~ч.7\~ст.128\~ЦПК України,\~судова повістка\~відповідачу \~ [PERSON] \~про виклик\~в судові\~засідання,\~призначені на\~15.09.2023\~року та\~на 26.09.2023\~року,\~надсилалася судом\~за адресою\~зареєстрованого у\~встановленому законом\~порядку місця\~проживання,\~згідно з\~інформацією \~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру №140422\~від 07.07.2023\~року:\~ [ADDRESS] \~ (а.с.26-27).\~ Вказана поштова кореспонденція судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 15.09.2023 року та на 26.09.2023 року, що надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, [PERSON] отримана 16.08.2023 року, що вбачається із зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42). Відповідно до п.1 ч.8\~ст.128 ЦПК України, \~днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Крім того, відповідач повідомлялася про виклик у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, оскільки поштова кореспонденція, що направлялася відповідачу судом вперше, була повернута до суду з довідкою відділення Укрпошти про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.33). Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 15.09.2023 року та на 26.09.2023 року, розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 03.08.2023 року та 15.09.2023 року (а.с.38, 51). Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 11.07.2023 року (а.с.28-29), не подавала. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1.\~ 18.08.2023 року позивач [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.43). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач до суду не подавав. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 11.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 03.08.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.28-29). 2. Згідно з ухвалою суду від 03.08.2023 року, здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено дати першого та другого судових засідань: 15.09.2023 року та 26.09.2023 року, відповідно; прийнято рішення про виклик відповідача у судові засідання в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.35-36). 3. 15.09.2023 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 26.09.2023 року у зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] (а.с.50). 4. 26.09.2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.53-54). При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2015 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народилися під час перебування сім`ї за межами України, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, що видані в Республіці Польща (а.с.11, 12). Позивач [PERSON] має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви до суду від 18.08.2023 року (а.с.1-2, 43). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не висловила заперечень щодо розірвання шлюбу, оскільки відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.07.2023 року, до суду не подала. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки суду Згідно з\~нормами наведеного\~законодавства позивач\~має право\~на звернення\~до суду\~з означеним\~позовом і,\~оскільки у\~суду склалася\~достатня переконаність\~у тому,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя неможливе,\~що позивач\~наполягає на\~розлученні та\~має стійке\~волевиявлення до\~розірвання шлюбу,\~і що\~збереження шлюбу\~та подальше\~спільне проживання\~подружжя суперечить\~інтересам позивача,\~а відповідач\~не висловила\~заперечень щодо\~розірвання шлюбу\~з підстав,\~що наведені\~в позові,\~так як\~не подала\~до суду\~відзиву із\~викладенням заперечень\~щодо позовних\~вимог [PERSON] ,\~тому суд\~приходить до\~висновку,\~що позовні\~вимоги щодо\~розірвання шлюбу\~підлягають задоволенню.

Outcome: approved