Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2005 Рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18.06.2019 р. «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21.12.2019 р. «Про встановлення розмірів внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» вирішено: 1. Встановити розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» окремо для кожної будівлі згідно з додатками 1,2 до цього рішення; 2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» нарахування внесків здійснювати за кожен календарний квартал. Відповідно до довідки № 348/30012023-30121899 відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами позивача з централізованого опалення, та гарячого водопостачання, вчасно за отримані послуги не сплачує, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем за період з 01.01.2015 по 31.03.2023 складає 71712,44 грн, з яких: теплопостачання (опалення) 71081,03 грн, обслуговування вузла комерційного обліку 101,91 грн, заміна вузла комерційного обліку 91,60 грн, абонентське обслуговування ТЕ 437,90 грн. Згідно п.14 Правил користування тепловою енергією затверджених постановою КМУ №1198 від 03.10.2007, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодам для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги 71712,44 грн, з яких: теплопостачання (опалення) 71081,03 грн, обслуговування вузла комерційного обліку 101,91 грн, заміна вузла комерційного обліку 91,60 грн, абонентське обслуговування ТЕ 437,90 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 1206,74 грн. 61 коп. та 3% річних в сумі 338 грн. 16 коп., а також судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2023 відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 12.07.2023 від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2015 по 28.02.2017 року у сумі 17962,33 грн. у зв`язку з пропуском строку позовної давності. 12.07.2023 від відповідача надійшла заява про визнання частини позовних вимог. В заяві відповідач просить застосувати строк позовної давності; в частині розподілу судових витрат 50% судового збору повернути позивачу та 50% стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку з визнанням їх відповідачем; витребування доказів у позивача. 12.07.2023 ухвалою суду зобов`язано ТОВ «Сумитеплоенерго» надати докази на підтвердження обґрунтованості здійснених нарахувань за обслуговування вузла комерційного обліку, та заміну вузла комерційного обліку за період з 01.03.2020 по 31.03.2023. 01.08.2023 від відповідача надійшла заява про визнання частини позовних вимог, залучення доказів та відкладення справи для подання додаткових доказів. 18.09.2023 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та долучення до матеріалів справи банківських квитанцій про сплату заборгованості. 29.09.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що позивачем та відповідачем проведено стан розрахунків за платежами, та з`ясовано, що 56774,96 грн. (32263,46 грн. + 17398,48 грн.+7113,02 грн) проведена оплата за теплопостачання (опалення) за період березень 2017- квітень 2023 р.; 101,91 грн. - обслуговування вузла комерційного обліку сплачено повністю; 91,60 грн. -замін вузла обліку сплачено повністю; 437,90 грн. - абонентське обслуговування ТЕ сплачено повністю. Залишок боргу за період січень 2015-лютий 2017 рр. не сплачено. Вхідне сальдо в сумі 3117,95 грн. погашено відповідачем в серпні 2018 р. та лютому 2019 р. Оскільки заборгованість частково погашено залишився борг за період січень 2015 року - лютий 2017 року, а також інфляційні в сумі 1206,74 грн, та 3% річних в сумі 338,16 грн. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача та відповідач надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру» № 348/30012023-30121899 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] . В зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не проводить оплату наданих послуг з теплопостачання, має заборгованість за період з 01.01.2015 по 31.03.2023 у сумі 71712,44 грн, з яких: теплопостачання (опалення) 71081,03 грн, обслуговування вузла комерційного обліку 101,91 грн, заміна вузла комерційного обліку 91,60 грн, абонентське обслуговування ТЕ 437,90 грн. Однак, стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Оскільки заборгованість за надання послуг нараховувалась щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби вперше введено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020, та з того часу він продовжений до 30.06.2023. Відтак, строки позовної давності по заборгованості, що виникла станом на 02.04.2020 призупинились. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2015 по 31.03.2023 у розмірі 71712,44 грн. Суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності. Тож враховуючи зазначене, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги в частині нарахування заборгованості за період з січня 2015 року по лютий 2017 року заявлені поза межами позовної давності та задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Клопотань про поновлення строку позовної давності заявлено не було. За час перебування справи на розгляді у Ковпаківському районному суді м. Суми, відповідач погасив заборгованість у розмірі 56774,96 грн., до якої входить 101,91 грн. - обслуговування вузла комерційного обліку; 91,60 грн. -замін вузла обліку; 437,90 грн. - абонентське обслуговування ТЕ, за період березень 2017 року - квітень 2023 року, що підтверджується наданими квитанціями відповідача та визнається представником позивача у заяві від 29.09.2023. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 56774,96 грн., з яких за період березень 2017 року - квітень 2023 року, задоволенню не підлягають. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Позивачем доведено, що відповідач мав заборгованість за надані послуги, а тому у позивача виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат від несплаченої суми боргу. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту, і з відповідача необхідно стягнути інфляційне збільшення боргу в сумі 1206 грн. 74 коп. та 3% річних в сумі 338 грн. 16 коп. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені 50% судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1342,00 грн.

Outcome: partial