Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач КП «Добро» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в квартиру , що розташована за адресою: [ADDRESS] , одноосібним власником якої та споживачем послуги є відповідач по справі [PERSON] . Між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідно до норм Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач має право відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами. КП «Добро» своєчасно, в повному обсязі та належної якості надавалися послуги з теплопостачання, від цих послуг відповідач у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг протягом опалювального періоду 2021-2023 років від відповідача на адресу заявника не надходило. Проте, з боку відповідача не був виконаний обов`язок щодо сплати за надання послуг з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.07.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 9866,20 грн., що підтверджено особовим рахунком. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надання послуг з теплопостачання в сумі 9866,20 грн., судовий збір в сумі 2684 грн. Справа надійшла від Добропільського міськрайонного суду з наданими до матеріалів справи позовною заявою з додатками, відзивом на позовну заяву та клопотанням про залучення в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду про відкриття від 13.09.2023 року зобов`язано відповідача надати документ на підтвердження направлення копії відзиву на позовну заяву на адресу позивача, залучено в якості третьої особи [PERSON] , якому запропоновано надати пояснення в строк, визначений ухвалою суду, що відповідає положенням ч. 5 ст. 178, ст. 192 ЦПК України. У наданому відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позовні вимоги не визнає за тими підставами, що договір № 1/3971 від 26.06.2017 р. « Про надання послуг з централізованого опалення» ним не підписувався , був створений без дотримання порядку процедури його підписання двох сторін, тобто був сфальсифікований позивачем та підписаний в односторонньому порядку. В договорі помилково зазначено 2 власника квартири замість чотирьох, не зазначена характеристика об`єкта надання послуг; строк дії договору не співпадає з датою заключення договору, тобто послуги почали надаватися 14.10.2016 року, а договір був підписаний 26.06.2017 року. Позивачем не було здійснено заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку, надіслане повідомлення було вставлене у двері замість направлення претензії рекомендованим листом. Позивачем не було здійснено заходів щодо встановлення точки розподілу внутрішніх та зовнішніх інженерних систем устаткування, яке він повинен мати на балансі підприємства, не встановлена особа відповідальна за поставку тепла від лічильника до його квартири, не проводилась держпровірка лічильника на встановленому на інженерній мережі підвалі під`їзду, у зв`язку з чим на протязі трьом останніх років 2020-2023 р. він не отримує послуг з теплопостачання або отримання послуг виконується не у повному обсязі в порушення норм законодавства. За всі фактично надані послуги позивачем з 2016 року по теперішній час сплатив його син [PERSON] у повному обсязі, який фактично проживав у квартирі з 14.12.2022 року по теперішній час. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а. с. 48-49). В подальшому, в судовому засіданні відповідач надав доповнення до відзиву в на позовну заяву, в якому до вищевикладеного зазначив, що у зв`язку з тим, що позивачем не було здійснено заходів щодо встановлення точки розподілу внутрішніх та зовнішніх інженерних систем устаткування, не встановлена відповідальна особа за поставку тепла від лічильника до його квартири і як наслідок він отримує послуги з теплопостачання неналежної якості, у тому числі з порушенням санітарного законодавства. Позивач по справі здійснює виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, але він не має на своєму балансі внутрішньобудинкових теплових мереж, по яким здійснюється транспортування теплової енергії від лічильника до його квартири , тому, за його думкою, неможливо скласти акт-претензію. Вузли розподільного обліку теплової енергії встановлені позивачем без урахування принципової схеми внутрішньо будинкової системи опалення , що є порушенням ст. 2 Закону «Про комерційний облік теплової енергії». Відсутність проекту будівництва та проекту реконструкції , відповідальних осіб, які повинні здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення, незаконна її експлуатація є порушенням вимог законодавства про теплопостачання з боку позивача. Позивачем не укладені договори постачання з балансоутримувачем будинку-власником майна або з керуючою компанією, з іншими установами за його місцем проживання, що свідчить про факт вчинення позивачем корупційних дій та незаконного збагачення. Також вважає сумнівними показання щодо фінансових зобов`язань, оскільки позивачем не проводилась держповірка лічильника, встановленого на інженерній мережі підвалу 2 під`їзду будинку. Окрім того, у нього були договірні відносини щодо утримання будинку та прибудинкової території, у тому числі, щодо постачання теплової енергії, з юридичною особою « Управління соціальної сфери», правонаступником якої є діюча юридична особа ДП «Добропіллявугілля». Сума заборговангості по оплаті послуг з теплопостачання не підтверджена належними доказами.Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а. с. 93-99). Представник відповідача не скористався правом на надання відповіді на відзив, передбачене ст. 179 ЦПК України. В судовому засіданні не надійшло клопотань про відкладення справи слуханням, сторони наполягали на розгляді справи по суті. Третьою особою [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про витребування доказів: договору спільного постачання теплової енергії з організаціями, що здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення щодо додержання її технічного та безпечного стану; дозволу на подачу тепла до внутрішньобудинкової системи та експлуатацію внутрішньобудинкової системи будинку щодо проекту будівництва; проекту реконструкції внутрішньобудинкової системи та її мереж; проекту підключення зовнішніх тепломережей позивача; рахунку з підписом головного бухгалтера та директору щодо боргу відповідача, наказу щодо ведення облікової політики, принципи та спосіб нарахування боргу за надані послуги щодо існуючого боргу відповідача. Ухвалою суду від 03.10.2023 року третій особі відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, зокрема договору спільного постачання теплової енергії з організаціями, що здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення щодо додержання її технічного та безпечного стану; дозволу на подачу тепла до внутрішньобудинкової системи та експлуатацію внутрішньобудинкової системи будинку щодо проекту будівництва; проекту реконструкції внутрішньобудинкової системи та її мереж; проекту підключення зовнішніх тепломережей позивача , наказів щодо ведення облікової політики у зв`язку з відсутністю таких в наявності у позивача на підприємстві, що підтверджено в судовому засіданні представником позивача- директором підприємства Дмитрук О.М., а також у зв`язку з наявністю в матеріалах справи таких доказів як виписка з особового рахунку, підписана відповідальними особами та наказами про затвердження тарифів, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Пояснили в судовому засіданні, що договір №1/3971укладався особисто зі споживачем [PERSON] , до договору була додана копія паспорта відповідача. На теперішній час договір пролонгований, є діючим. З питань надання послуг неналежної якості, розірвання договору відповідач до них не звертався. Договірних відносин між КП «Добро» та управителем ОСББ не існує, так саме не існує договірних відносин з іншими підприємствами що здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення. До 2021 рік відповідачем оплачувались послуги з надання теплопостачання, що підтверджено належним чином оформленою випискою по рахунку, з якою вбачається факт переплати на жовтень 2021 рік, а також сума заборгованості по оплаті послуг в розмірі 9866,20 грн, яка утворилась за період з жовтня 2021 р. по червень 2023 рік. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав наданий відзив на позовну заяву, а також доповнення до відзиву. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що договірних відносин між позивачем КП «Добро» та відповідачем [PERSON] не існує, оскільки останній не підписував жодного договору про надання послуг з позивачем. Однак, він як співвласник фактично сплачував за надані послуги з 2016 р. по 2021 рік. У зв`язку з наданням послуг неналежної якості, він перестав оплачувати послуги з теплопостачання, проте із заявою про неналежне надання послуг до позивача не він, не його батько, позивач по справі, не звертались. Вважає, що в даному випадку до суду звернувся неналежний позивач, оскільки балансоутримувачем є ОСББ, яке як організацію він взагалі не визнає, оскільки вважає його створеним у незаконний спосіб. Оскільки з боку позивача вбачається порушення норм законодавства з приводу надання послуг споживачам, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні судом було роз`яснено право на проведення почеркознавчої експертизи та порядок її оплати, проте сторони не скористались таким правом. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженим тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~ звернутися\~до суду\~за захистом\~свого \~особистого немайнового\~права та\~інтересу. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб`єктами цього Закону «Про житлово-комунальні послуги» є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги). Відповідно до ст. 1 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги» виконавець\~-суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач\~фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 1.1, п. 4.1 Договору № 1/3971 споживач зобов`язаний вчасно сплачувати послуги з надання теплопостачання позивачем, розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата вноситься щомісячно на 20 число місяця, що настає за розрахунковим ( а. с. 6). Отже згідно із зазначеними нормами права споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.( правові позиції Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в постанові у справі № 6-2951цс15 , в постанові від 15.03.2018 року в справі № 401/710/15ц, в постанові від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16ц та в постанові від 06.11.2019 р. у справі № 642/2858/16). Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з централізованого теплопостачання та сплати коштів за спожиті послуги, а предметом даного спору є стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення на підставі договірних відносин, зокрема договору № 1/3971, укладеного між КП «Добро» та [PERSON] КП «Добро» є організацією, що надає населенню послуги постачання теплової енергії. ( а.с. 21). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] ( а.с. 10-11). 26.06.2017 року між КП «Добро» та [PERSON] укладено договір № 1/3971 про надання послуг з централізованого опалення, при його оформленні надано копія паспорта відповідача.( а. с. 6-8). Доводи відповідача , третьої особи про те, що договір не підписувався відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами, клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялось, незважаючи на факт роз`яснення судом порядку її проведення. Отже, факт укладення договору між позивачем та відповідачем, наявність між ними правовідносин не спростовані ані відповідачем, ані третьою особою по справі. Що стосується суми заборгованості за надання послуг з теплопостачання, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~п. 5 ч. 2 ст. 7Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у передбачених законом випадках. Як встановлено в судовомузасіданні будинок [ADDRESS] обладнаний вузлом комерційного обліку, квартира відповідача за [ADDRESS] , приладом обліку не обладнана ( а.с. 12). Згідно ч. 1 ст. 8 Закону « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» \~рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку. Згідно виписки на 01.07.2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги постачання теплової енергії мкр-н Молодіжний,3/64, [PERSON] , за період з жовтня 2021 рік по червень 2023 рік утворилась заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 9866,20 грн., станом на жовтень 2021 рік вбачається переплата за надання послуг ( а. с. 12). Отже, як вбачається з виписки , позивач, нараховуючи плату відповідачу за послугу з теплопостачання, враховує факт обладнання будинка вузлом комерційного обліку, опалювану площу квартири. Доводи третьої особи про те ,що виписка з особового рахунку , яка міститься в матеріалах справи, не є доказом на підтвержження суми заборгованості у зв`язку з відсутністю на ней підпису уповноваженими на це особами, суд не приймає до уваги, оскільки розрахунок підписаний в.о. директора КП «Добро», на якого згідно Статуту покладено обов`язок щодо забезпечення бухгалтерського обліку підприємства, персональна відповідальність за правильність обліку, та саме директор користується правом першого підпису ( а. с. 21-26), тому зазначена виписка по особовому рахунку є належним доказом. Окрім того, в судовому засіданні представником позивача [PERSON] підтверджено його підпис на виписці та вказана сума заборгованості. Третьою особою по справі [PERSON] в судовому засіданні було надано для огляду квитанції на оплату послуг з надання теплопостачання, проте не надано доказів того, що формування рахунків на оплату наданої комунальної послуги чи розподіл обсягів комунальної послуги з централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , доручено іншій особі, а не виконавцю послуги, яким є КП «Добро». Отже, відповідач не надав суду доказів на спростування розрахунку заборгованості за надані послуги з теплопостачання, зазначені у виписці по особовому рахунку, не надав власного розрахунку, так само і не надав докази на оплату послуг з теплопостачання за спірний період. Що стосується доводів відповідача, третьої особи про звільнення відповідача від обов`язку сплачувати послуги за надання послуг з теплопостачання у зв`язку з наданням таких послуг неналежної якості та у зв`язку з відсутністю відповідальної особи за надання послуг від вузла комерційного обліку до квартири споживача, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) (пункт 13 постанови Кабінету Міністрів України затверджено "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги"від 01.06.2011 № 869). Законодавством України не передбачено можливості встановлення сервітуту на користування внутрішньобудинковими мережами гарячого водопостачання та теплопостачання. Обслуговування внутрішньобудинкових мереж належить саме до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Аналгічна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 20.06.2018 року в справі № 910/13488/17. Третя особа [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що отримання послуг з теплопостаання неналежної якості пов`язане з відсутностю відповідальної особи по утриманню внутрішньобудинкових мереж. ОСББ як юридичну особу та встановлені об`яданням обов`язки щодо утримання прибуднкової території ним взагалі не визнаються. Судом не встановлено факту несправності внутрішньо будинкових мереж в будинку на [ADDRESS] . Згідно постанови КМ України № 1145 від 27.12.2018 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач або управитель багатоквартирного будинку (за дорученням співвласників багатоквартирного будинку в разі прийняття ними відповідного рішення) має право викликати виконавців комунальних послуг (їх представників) для перевірки якості та/або кількості наданих послуг. Проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, забезпечується виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирного будинку. Споживач також має право звернутися до відповідних уповноважених державних органів за захистом порушених прав щодо якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком. Для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг. У зверненні обов`язково зазначається прізвище, ім`я та по батькові, місце фактичного проживання споживача, а також найменування ненаданої, наданої не в повному обсязі або неналежної якості послуги. Звернення споживача обов`язково реєструється виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирного будинку в журналі реєстрації заявок споживачів. Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний на вимогу споживача надати в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідної послуги, інформацію про прізвище, ім`я та по батькові, посаду особи, яка прийняла звернення, його реєстраційний номер та час прийняття. У разі встановлення під час перевірки фактів невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, в акті-претензії зазначаються дата і час проведення перевірки, виявлені факти невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, інформація про дату початку зниження якості відповідної послуги. Акт-претензія складається у двох примірниках і підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги (його представником) або управителем багатоквартирного будинку. Один примірник акта-претензії передається споживачеві, другий - зберігається у виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирним будинком. Аналогічні позиції щодо порядку звернення споживача в разі надання послуг з теплопостачання викладені п.п. 7.1-7.5 Договору. ( а. с. 7). Отже, в разі ненадання, неналежного надання послуг з теплопостачання споживач [PERSON] не позбавлений права повідмити про це виконаця послуг- КП «Добро» , а на підтвердження таких звернень повинні бути складені Акти-претензії, за участю споживача та представника виконавця послуги. В судовому засіданні не встановлено фактів звернення відповідача до позивача з питань надання послуг з теплопостачання неналежної якості, наданих з боку відповідача, не заявлялось клопотання про витребування відомостей з журналу реєстрації заявок споживачів. До матералів справи третьою особо надано договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових території від 03.10.2001 р., укладений між ДУСС ДП «Добропіллявугілля» та [PERSON] ( а. с.104-107). Проте, вважаючи той факт, що зазначене підприємство знаходиться в стані припинення, третя особа не довела той факт , що на момент розгляду справи між відповідачем та правонаступником ДП УСС взагалі існують будь-які правовідносини з приводу постачання теплової енергії . Що стосується доводів відповідача про те, що до 2021 р. фактично оплачував послуги з теплопостачання інший співвласник квартири, а він проживав за іншою адресою, то суду виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України перебачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього ( ч. 4 ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має права вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. ( правова позиція в Постанові ВС України від 13.03.2019 року у справі № 521/3743/17-ц). Отже,\~твердження [PERSON] \~про те,\~що він\~не є\~відповідальною собою\~по сплаті\~послуг з\~теплопостачання не\~заслуговують на\~увагу,\~ оскільки визначальним в даній справі є договірні відносини, які склалися між позивачем та відповідачем по справі, а факт проживання на житловій площі іншого співвласника квартири і фактична оплата ним послуг не впливає на обов`язок відповідача як споживача оплачувати послуги з теплопостачання. Факт реєстрації відповідача за іншою адресою не свідчить про те, що послуги з теплопостачання ним як співвласником житла не споживались. Відповідачем не\~надано доказів\~того, що він як співвласник житла самостійно звертався до позивача, у порядку п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», із повідомленням про фактичне не проживання його у вищевказаному житлі тощо. Послуги з опалення квартири не відносяться до тих, які надаються виключно мешканцям житла, а одночасно забезпечують утримання житла в належному стані, тож відповідач [PERSON] як співвласник житла є споживачем житлово-комунальних послуг, які надається за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1,7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, встановивши, що позивач є виконавцем послуги з централізованого опалення і надає послуги з постачання теплової енергії до будинку, який обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії (будинковим лічильником), квартира відповідача не обладнана приладом обліку, останній отримував такі послуги, проте не оплачував їх, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 9866,20 грн за період з жовтня 2021 року по червень 2023 рік включно. Суд при цьому звертає увагу на той факт, що надані позивачем виписка з особового розрахунку , рішення про встановлення тарифів, відповідачем не спростовано належними доказами, так само не доведені ним факт оплати послуг з теплопостачання та факт неякісного надання таких послуг з боку позивача. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді понесеного судового збору у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved