Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою. \~ \~ \~ \~Заяву обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.11.2005, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.03.2021 було розірвано. У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок поділу спільного майна подружжя, за нею було визнано право власності за частку в житловому будинку по [ADDRESS] . Зазначає, що вона з дітьми проживає у вказаному будинку, де також проживає [PERSON] , який на її думку з мотивів незгоди з проведеним поділом майна та інших причини вчиняє щодо неї та дітей фізичне та психологічне насильство. Агресивна поведінка [PERSON] викликає в неї обґрунтовані побоювання щодо її безпеки та безпеки дітей. У результаті дій [PERSON] , 08.09.2023 вона була змушена викликати поліцію, по приїзду яких [PERSON] продовжував вести себе агресивно, принижував її. Поліцейськими було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 377310, яким зобов`язано [PERSON] залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено [PERSON] на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та контактування в будь-який спосіб з постраждалою особою. Однак, попри винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника, [PERSON] залишився в будинку з наміром зібрати речі, через що вона була змушена разом з дітьми ночувати в родичів. Того ж дня, відносно [PERSON] було складено протоколи про адміністративні правопорушення. В подальшому, 10.09.2023 та 11.09.2023 [PERSON] вчиняв протиправні дії, які виразилися у висловлюваннях нецензурними словами, приниженням, нищенням майна. Враховуючи наведене, заявник просить суд, видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] вчиняти будь-які дії спрямовані на створення перешкод у користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо припинення водо та електропостачання; -заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 м. до місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку чи за допомогою третіх осіб з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою судді від 13.09.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з підстав наведених у заяві, просили її задовольнити. Заінтересована особа та його представник, заперечили щодо задоволення поданої заяви. [PERSON] суду пояснив, що він є особою з інвалідністю. Його колишня дружина [PERSON] навмисно вчиняє дії спрямовані на його приниження, в ому числі і подання заяви про видачу обмежувального припису. На підтвердження наведеного надав суду рішення начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16.09.2023 про скасування термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023 відносно нього та закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення протоколів серія ВАВ № 843891 від 10.09.2023 та серія ВАВ № 843337 від 11.09.2023. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 було розірвано (а.с.07, 10-11). У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.08, 09). Постановою Волинського апеляційного суду від 15.08.2023 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2023 в частині поділу майна та додаткове рішення цього ж суду від 15.03.2023 в даній справі скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов [PERSON] \~до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю і поділ майна подружжя\~задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : - приміщення комбінату побутового обслуговування, загальною площею 1144,6 кв. м літер А-2, по [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 822 кв.м по [ADDRESS] , кадастровий номер 0722455100:01:004:0011; - нежитлового приміщення площею 166,3 кв. м літер А-1, по [ADDRESS] ; - об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку по [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1040 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:0472, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - земельну ділянку площею 0,1050 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:0239, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - автомобілів: -марки\~BMW X5, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - марки Mercedes-Benz Sprinter 316, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] ; - марки Mercedes-Benz 309, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на частину майна, а саме: - приміщення комбінату побутового обслуговування, загальною площею 1144,6 кв. м літер А-2, по [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 822 кв.м по [ADDRESS] , кадастровий номер 0722455100:01:004:0011; - нежитлового приміщення площею 166,3 кв. м літер А-1, по [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,1040 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:0472, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - земельної ділянки площею 0,1050 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:0239, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - автомобілів: - марки Mercedes-Benz Sprinter 316, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] ; - марки Mercedes-Benz 309, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним право на частку у праві спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок по [ADDRESS] . В задоволенні інших вимог первісного та зустрічного позову відмовлено. В решті рішення суду в частині первісного та зустрічного позову залишено без змін. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] для підтвердження факту систематичного вчинення [PERSON] домашнього насильства надала суду копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серія серії АА № 377310 від 08.09.2023 та зазначила про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення від 10.09.2023 та 11.09.2023 за порушення зазначеного вище припису. Судом встановлено, що рішенням начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16.09.2023 скасовано термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023 відносно [PERSON] у зв`язку із допущенням порушень при оформленні припису, а складені протоколи про адміністративні правопорушення за порушення термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023, а саме ВАВ № 843891 від 10.09.2023 та серія ВАВ № 843337 від 11.09.2023 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім цього, складені відносно [PERSON] протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, серія ВАВ № 843321, серія ВАВ № 843323 та серія ВАВ № 843324 від 08.09.2023 станом на день розгляду заяви про видачу обмежувального припису, перебувають на розгляді в Луцькому міськрайонному суді Волинської області. З аналізу\~наведеного випливає,\~що [PERSON] \~не притягувався\~до адміністративної\~відповідальності за\~вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування. Щодо наданих учасниками справи, суду відеозаписів, які містяться на флеш носіях та диску, то проаналізувавши їх, суд дійшов висновку про наявність між колишнім подружжям стійких неприязних відносин, що виражаються у конфліктах та зверненнях до правоохоронних органів. Таким чином, із встановлених у справі обставин та наданих суду доказів, вбачається відсутність факту систематичного вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] , а постійні звернення заявниці до правоохоронних органів, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, що самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо колишньої дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20). Навпаки, пояснення учасників справи свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння. На думку суду, вимоги [PERSON] про застовування обмежувального припису щодо заборони [PERSON] \~перебувати в\~місці проживання\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; вчиняти будь-які дії спрямовані на створення перешкод у користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо припинення водо та електропостачання, є нічим іншим, як встановлення порядку користування житлом і не узгоджується з заходами тимчасового обмежування прав, що визначені законодавством для усунення домашнього насильства. Щодо вимоги заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку чи за допомогою третіх осіб з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то суду не надано доказів того, що останній здійснює переписку через засоби зв`язку, або телефонні розмови. Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства суду не надано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed