Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

17 квітня 2023 року представник заявниці звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з її сином [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що заявниця є матір`ю померлого [INFO] [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сперчуна О.О. №14/02-31 від 05.04.2023 року заявницю повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала відомості та документи, які підтверджують прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.04.2023 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року прийнято заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 16 червня 2023 року задоволено клопотання представника заявниці про залучення до участі у справі заінтересованої особи - [PERSON] . Ухвалою суду від 16 червня 2023 року за клопотання заявниці витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сперчуна О.О. спадкову справу №1/2023, заведену 05 квітня 2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявниця та її представниця підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених в заяві та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній, та надані докази. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та підтвердив, що заявниця дійсно проживала із їх спільним сином - [PERSON] , [INFO] на час смерті останнього [INFO] . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сперчун О.О. у судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся у встановленому законом порядку. 19 червня 2023 року подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи [PERSON] , допитавши свідка, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 02 червня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №9127. Батьками померлого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 1977 року відділом РАЦС Жовтневого району м. Києва, актовий запис №2063. За інформацією про задеклароване/ зареєстроване місце проживання особи з Відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Солом`янської РДА №91461547 від 05 квітня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 14 жовтня 1993 року по 13 жовтня 2017 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. п., 21, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1998 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Згідно листа Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 травня 2019 року, [PERSON] звертався із заявою щодо поновлення реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , в чому йому було відмовлено. За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/ знятих з реєстрації осіб №91461926 від 05 квітня 2023 року станом на [INFO] у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою померлого, та донькою заявниці [PERSON] і [PERSON] . У власності родини перебуває квартира: за адресою: [ADDRESS] , у якій до смерті проживав [PERSON] разом з матір`ю. 05 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сперчуна О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] сина - [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сперчуна О.О. №14/02-31 від 05.04.2023 року заявницю повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала відомості та документи, які підтверджують прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як встановлено, заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою подальшої реалізації права на спадкування. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі №222/1109/17 / провадження №61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання заявниці з [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті, а тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved