Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власним квартири [ADDRESS] . ТОВ «Управляюча компанія «Затишок сервіс» і [PERSON] не було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку. [PERSON] будучи власником квартири фактично споживав житлово-комунікальні послуги, але не сплачував за них. Позивач надавав відповідачу послуги за договором, однак з 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг за Договором, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ «Дніпровська брама». Станом на 31.07.2020 року у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8306,11грн., яку позивач просив стягнути з нього разом із судовими витратами, понесеними при пред`явлені позову. Крім того, позивач просив стягнути інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 868,29 грн. та 3% річних у розмірі 238,71 грн. Дана справа перебувала в провадженні судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справи №175/3557/21 (провадження 2/175/1058/21). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 року справу №175/3557/21 передано у провадження судді Журавель Т.С. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання у справі. 14.04.2023 року відповідач надіслав на адресу суду відзив, в якому просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог на тій підставі, що між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини в сфері надання-споживання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Також зазначив, що умовами договору про сплату пайових внесків у житлово-будівельний кооператив «Дніпровська Брама2» укладеного 17.08.2017 року, не було визначено обов`язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг з ТОВ «Затишок сервіс» як управляючою компанією. 02.05.2023 року представник позивача надіслав відповідь на відзив в якій зазначив, що обставини, на які відповідач посилається, є такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а саме Закону України «Про житлово-комунальні послуги», від 09.11.2017 року, відповідно до якого споживач не звільняється від оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, отримані ним до укладення відповідного договору. 08.05.2023 року відповідач надіслав заперечення на відповідь на відзив в яких вказує на те, що доводи позивача про ухилення відповідача від укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є безпідставними, оскільки зазначена форма договору втратила чинність за місяць після набуття ним права власності на квартиру, а Законом України «Про житлово-комунальні послуги», від 09.11.2017 року, на який посилається позивач, запроваджено інший механізм визначення управителя багатоквартирного будинку та укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 20.06.2023 року позивач надіслав додаткові пояснення де зазначив, що ТОВ «Затишок Сервіс» по 31.07.2020 року, включно, був виконавцем житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . На підтвердження того, що позивачем надавалися житлово-комунальні послуги в будинку надано договори з субпідрядними підприємствами на виконання окремих робіт з утримання будинку та прибудинкової території в інтересах співвласників будинку. Також зазначено, що факт того, що позивач був виконавцем житлово-комунальних послуг навіть не повинен доказуватися у даній справі, оскільки це встановлено в інших судових справах. 23.08.2023 року відповідач надіслав відзив на письмові пояснення в якому він наголошує, що у даній справі не беруть участі ті самі особи, відносно яких винесені рішення суду, на які посилається позивач, таким чином встановлені у них обставини не мають ніякого відношення до відповідача. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири площею 38. 6 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з 09.08.2018 року. Позивач був виконавцем житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , що підтверджується наявністю укладених позивачем в інтересах співвласників будинку договорів з субпідрядними підприємствами на виконання окремих робіт з утримання будинку та прибудинкової території, а саме : Договором №14159 від 19.08.2017 р. на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (укладено між КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради та Позивачем), Договором №06АДд713-18 від 01.01.2018 р. на експлуатацію складових газорозподільної системи (укладеного між ПАТ «Дніпрогаз» та Позивачем),Договором №D24V 0039 від 10.07.2017р. про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів (укладеного між ПАТ «ОТТІС» та Позивачем), Договором №29 від 27.04.2018 р. про відшкодування витрат на електропостачання, укладеного між ТОВ «Будівельна компанія «МЕГА-БУД» та Позивачем), Договором №08/18 від 06.08.2018 р. про надання послуг по фізичній охороні об?єкту (укладеного між ТОВ «Багіра-Сервіс» та Позивачем), Договором охорони №02/10.2018 від 10.10.2018 (укладеного між ТОВ «Охоронне підприємство «Оберіг-Дніпро» та Позивачем), Договором №9118-Ф від 01.12.2018 про надання послуг з охорони (укладеного між ПП «Скорпіон-Охорона та Позивачем), Договором охорони №1/05-2019 від 30.05.2019 р. (укладеного між ТОВ «Охоронне підприємство «Оберіг-Дніпро» та Позивачем), Договором №794 від 20.12.2017 р. про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТІВ) (укладеного між ТОВ «Дніпрокомунтранс» та Позивачем), Договором №01/06/18 від 01.06.2018 про надання послуг (укладений між ФОП [PERSON] та Позивачем), Договором №8/2020 від 01.01.2020 р. про надання послуг (укладений між ФОП [PERSON] та Позивачем). Згідно з листа ОСББ «Дніпровська Брама» від 31.07.2020 року, вих. №17, з 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг в будинку [ADDRESS] , оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ. Судом також встановлено, що відповідно до виписки з особового рахунка [NUMBER] станом на 10.08.2021 року у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме у розмірі 8306,11 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.\~Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року № 642/2858/16. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.\~77\~ЦПК України,\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.\~78\~ЦПК України,\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги до утворення ОСББ, а відповідач ними користувався. При цьому відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що такі послуги не надавалися або здійснювалося неякісне обслуговування в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що у відповідача відсутні укладені індивідуальні договори з позивачем про надання житлово-комунальних послуг. При цьому доводи відповідача, що це є підставою для відмови у задоволенні позову суд не бере до уваги, оскільки саме на споживача покладено обов`язок щодо укладення індивідуального договору. Крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved