Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що між ним та відповідачкою 09.08.2002 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося через розбіжність поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, спільний побут сторони не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, а тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 09.08.2023 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на призначено судове засідання на 25.09.2023 року о 09:00год. 25.09.2023 року справа була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на навчанні та була відкладена до 09:00 год. 09.10.2023 року (а.с.26). Позивач у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, 06.10.2023 року за вх. № 44012 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити (а.с.31). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, 06.10.2023 року за вх. № 44014 направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її часті, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 32). Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.08.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №812, що підтверджується копією свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Тривалий час шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, тому збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища не надала, а тому, суд вважає за можливе залишити прізвище відповідачки « [PERSON] ». Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Однак, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 536,80 грн. сплаченого при поданні позову у розмірі 1073,60 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved