Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого нею позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 8969 грн 74 коп., а також судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка у справі добровільно не погашає суму заборгованості, яка виникла за період часу з лютого 2022 року до лютого 2023 року у зв`язку із виплатою їй у цей період, після введення на території України воєнного стану, позачергового авансу в рахунок заробітної плати (далі - аванс). 31 липня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначене відкрите судове засідання о 11 год 45 хв 04 вересня 2023 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу (розпорядження) № 3/1163-к від 26 листопада 2007 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії 1 групи кваліфікації Вовчанського районного відділення енергозбуту в АТ «Харківобленерго». Відповідно до змісту табелю обліку робочого часу за період з 24 лютого 2022 до лютого 2023 року, [PERSON] у лютому 2022 року працювала 16 днів, у березні 2022 року - 5 днів, у квітні-жовтні 2022 року - не працювала, у листопаді 2022 року - 19 днів, у грудні 2022 року - 5 днів, у січні-лютому 2023 року - не працювала. Згідно з платіжним дорученням № 5227 від 25 лютого 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 року [PERSON] було виплачено 9200 грн 00 коп. Відповідно до платіжних доручень № 24048, 24049, 24050 від 29 березня 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за березень 2022 року [PERSON] було виплачено 3180 грн 00 коп. Згідно з платіжним дорученням № 1633216717 від 22 квітня 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за квітень 2022 року [PERSON] було виплачено 3000 грн 00 коп. Згідно з платіжним дорученням № 3185389158, 3185389248 від 16 та 22 листопада 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за листопад 2022 року [PERSON] було виплачено 3350 грн 00 коп. Згідно з платіжним дорученням № 7745160210 від 07 грудня 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за листопад 2022 року [PERSON] було виплачено 1068 грн 40 коп. Згідно з платіжним дорученням № 7745160904 від 22 грудня 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за грудень 2022 року [PERSON] було виплачено 2100 грн 00 коп. Згідно з платіжним дорученням № 7745161245 від 30 грудня 2022 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за грудень 2022 року [PERSON] було виплачено 76 грн 10 коп. Згідно з платіжним дорученням № 2142 від 21 лютого 2023 року та Списком співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2023 року [PERSON] було виплачено 1528 грн 09 коп. Відповідно до розрахунку заробітної плати року [PERSON] за травень-жовтень 2022 року нарахування не проводилися. Відповідно до розрахунку заробітної плати року [PERSON] за листопад 2022 року було виплачено аванс в розмірі 3350 грн 00 коп. Відповідно до розрахунку заробітної плати року [PERSON] за грудень 2022 року було виплачено аванс в розмірі 2100 грн 00 коп. Відповідно до розрахунку заробітної плати року [PERSON] за січень 2023 року нарахування не проводилися. Відповідно до розрахунку заробітної плати року [PERSON] за лютий 2023 року було виплачено аванс в розмірі 1528 грн 09 коп. 15 березня 2022 року в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» був виданий Наказ № 316 «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників», згідно з яким у зв`язку з введенням воєнного стану, встановленого Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, з метою матеріальної підтримки працівників АТ «Харківобленерго» було прийняте рішення щодо позачергової виплати авансу заробітної плати в розмірі посадового окладу працівникам, працюючим станом на 24 лютого 2022 року (протокол засідання дирекції № 6 від 24 лютого 2022 року). Після проведення нарахування заробітної плати працівникам товариства за лютий 2022 року, яке було проведене відповідно до даних «Протоколу затверджених даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року» від 02 березня 2022 року, станом на 01 березня 2022 року утворилася заборгованість працівників перед підприємством внаслідок позачергової виплати авансу за рішенням дирекції № 6 від 24 лютого 2022 року. Зазначено, що через технічну та організаційну неможливість отримання від підрозділів окремих табелів обліку робочого часу нарахування заробітної плати за лютий 2022 року працівникам товариства було проведене відповідно до даних «Протоколу затвердження даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року» від 02 березня 2022 року. З метою погашення заборгованості працівників товариства, що утворилася станом на 31.03.2022 внаслідок позачергової виплати авансу, та підтвердження даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року, наказано організувати проведення інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 28.02.2022 та за необхідності здійснити відповідні коригування в бухгалтерському обліку за лютий 2022 року. Наказами в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» № 319 від 21 квітня 2022 року та № 336 від 06 червня 2022 року з метою погашення заборгованості працівників товариства, що утворилася станом на 31 березня 2022 року та станом на 31 травня 2022 року внаслідок позачергової виплати авансу наказано внести зміни до наказу «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» № 316 від 15 березня 2022 року, п. 1 наказу викладено в такій редакції: організувати проведення інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 31 березня 2022 року та станом на 31 травня 2022 року та за необхідності здійснити відповідні коригування в бухгалтерському обліку за лютий-травень 2022 року. За результатами проведеної інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 31 травня 2022 року погашення заборгованості працівників по заробітній платі, що виникла внаслідок позачергової виплати авансу, здійснювати шляхом відрахування із заробітної плати таких працівників у порядку, визначеному чинним законодавством України. Відповідно до наказу (розпорядження) № 142к від 21 лютого 2023 року відповідача було звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно з повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України № 15/7/9 від 21 лютого 2023 року борг [PERSON] складає 8969 грн 74 коп. Відповідно до розрахунку суми боргу [PERSON] , сума боргу за лютий 2022 року склала 6671 грн 61 коп.; сума боргу за березень 2022 року склала 7643 грн 68 коп.; сума боргу за квітень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за травень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за червень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за липень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за серпень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за вересень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за жовтень 2022 року склала 10643 грн 68 коп.; сума боргу за листопад 2022 року склала 9521 грн 64 коп.; сума боргу за грудень 2022 року склала 8969 грн 74 коп.; сума боргу за січень 2023 року склала 8969 грн 74 коп.; сума боргу за лютий 2023 року склала 8969 грн 74 коп. Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Таким чином, для покриття заборгованості відповідача перед підприємством АТ «Харківобленерго» було видано накази № 316 від 15 березня 2022 року, № 319 від 21 квітня 2022 року, та № 336 від 06 червня 2022 року, однак через відсутність відповідача на роботі покриття заборгованості за вказаними сумами авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулось. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП України, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч. 2 ст. 233 КЗпП України протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Таким чином суд доходить висновку, що системне тлумачення положень ст. 127, 233 КЗпП України дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду вказаної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок суми боргу, наданий позивачем, який ні відповідачем, ні матеріалами справи не спростовується. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved