Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати недійсним видатковий касовий ордер від 03 червня 2016 року, ТОВ «НВФ «Урожай» на суму 45 800 (сорок п`ять тисяч вісімсот) грн.00 коп., яка видається Добровольський Олександр Васильович на підставі: «пай 2016 р.». В обґрунтування позову позивач зазначає, що в січні 2022 року під час розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області справи № 2/694/309/21 про визнання недійсним договору емфітевзису, йому стало відомо що посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» було складено видатковий касовий ордер від 03.06.2016 року на загальну суму 45800,0 грн., відповідно до якого нібито він, [PERSON] , отримав 45 800 гривень в рахунок оплати за договором про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21.07.2017. Даний видатковий касовий ордер від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн. є сфальсифікований, а його підпис на ньому є підробленим, оскільки він підпису на даному фінансовому документі не ставив та відповідно, кошти по даному ордеру не отримував. Даний касовий ордер від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн. є недійсним, оскільки він його особисто не підписував, кошти по даному ордеру не отримував, а тому він повинен бути визнаний недійсним та підлягає скасуванню. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 627765, виданого 06 листопада 2007 року відділом земельних ресурсів у Звенигородському районі Черкаської області на підставі рішення суду від 10 жовтня 2007 року (справа № 2-628/07), йому належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,55 га., яка знаходиться в адміністративних межах Богачівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Вищевказану земельну ділянку він, згідно договору оренди землі від 26 листопада 2008 року, передав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай». В подальшому 24 травня 2016 року вони уклали Додаткову угоду № 1 (далі додаткова угода) до договору оренди землі від 26.11.2008, відповідно до якого текст основного договору викладено в новій редакції в зв`язку зі змінами в діючому законодавстві та новими вимогами до договорів. Відповідно до п. 1 додаткової угоди товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер 7121280400:03:002:0432) загальною площею 2,5484 га., яка знаходиться в адміністративних межах Богачівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до 31 грудня 2026 року. Оскільки протягом 2017 - 2020 року йому не сплачувалися орендна плата за користування землею він направив претензію - вимогу до ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай». 09 липня 2020 року ним було отримано відповідь на претензію № 03/07-1 від 06.07.2020 року за підписом начальника відділу земельних та майнових прав ТОВ «НВФ «Урожай» Тур В.І. у якій було зазначено «03.06.2016 року Вами отримана орендна плата наперед (за майбутні роки оренди) в сумі 45800 грн. (видатковий касовий ордер УЦ 100004089 від 03.06.2016 року)». Як видно із даної відповіді на претензію № 03/07-1 від 06.07.2020 року кошти в сумі 45800 грн. за видатковим касовим ордером від 03.06.2016 року були нібито сплачені за договором оренди землі від 26 листопада 2008 року та Додаткової угоди № 1 від 24 травня 2016 року. Даний факт був предметом розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області та в Черкаському апеляційному суді по цивільній справі 712/8465/20. Під час розгляду вищевказаної справи ТОВ «НВФ «Урожай» неодноразово вводив в оману суд та його, щодо договорів оренди землі та сплати орендної плати за користування землею. В січні 2022 року під час розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області справи № 2/694/309/21 про визнання недійсним договору емфітевзису, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» Ізрядченко Дмитро Миколайович подав до суду, в якості нібито доказу, копію касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800,0 грн. і вже вказує, що даний касовий ордер є підтвердженням сплати за договором емфітевзису від 21.07.2017 року, а про його існування йому стало відомо тільки в лютому 2021 року. Зауважує, що представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» вказують, що кошти відповідно до касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн. сплачені в рахунок договору емфітевзису від 21.07.2017 року, тобто нібито в 2016 році вони вже знали, що буде існувати договір емфітевзису в 2017 році. Всі дані факти вказують на систематичну фальсифікацію документів. 26 січня 2022 він звернувся до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області з заявою про вчинення злочину посадовими особами ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» передбачений статтями 358, 366 Кримінального кодексу України, щодо підробки договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21.07.2017 та видаткового касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн. Відповідно до повідомлення Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області його заява про вчинення злочину була зареєстрована ЄО 4126 від 27.01.2020 та відомості щодо вчинення посадовими особами ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» злочину занесені до ЄРДР 12022255330002015. Таким чином на сьогоднішній день проводиться досудове слідство, щодо підробки фінансового документа (касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн.) посадовими особами ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай». Крім того на сьогоднішній день також оскаржується в суді договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21.07.2017. Як вбачається з копії видаткового касового ордеру від 03 червня 2016 року, ТОВ «НВФ «Урожай» на суму 45 800 (сорок п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., яка видається на ім`я « [PERSON] » на підставі: «пай 2016 р.», чітко не зазначено ким з посадових осіб підписаний даний ордер, хто є керівником підприємства, не прикріплена заява про видачу готівки, не чітко зазначено за що сплачуються кошти, взагалі не зазначено на підставі якого договору сплачуються кошти, не зазначено де видаються кошти (місто, село, каса підприємства чи філії), не ідентифіковано отримувача коштів, не власноручно отримувачем вчинено запис про отримання коштів та яку суму отримано, підпис здійснено не отримувачем та не підписані бухгалтером, або іншим, уповноваженим на це працівником, відсутня печатка підприємства. Отже, виходячи з поняття «касовий ордер», застосовувати видатковий касовий ордер від 03 червня 2016 року, як належний документ, для підтвердження виплати договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21.07.2017 року - невірно та злочинно карано. Окрім цього, видатковий касовий ордер від 03 червня 2016 року не відповідає вимогам встановленим Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженою Постановою правління Національного Банку України №637 від 15.12.2014 р., яка є чинною на сьогоднішній день. Як видно з вищевикладеного не було будь - яких домовленостей між ним та відповідачем, а тим більше вони не досягали ніякої згоди з істотних умов договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), в зв`язку з чим він не підписував даний договір, а представники ТОВ «НВФ «Урожай» ввівши його в оману, сфальсифікували видатковий касовий ордер від 03 червня 2016 року, ТОВ «НВФ «Урожай» на суму 45 800 (сорок п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. та договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21.07.2017 року. Відповідачем НВФ «Урожай» було подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що дійсно, між Позивачем та ТОВ «НВФ «Урожай» був укладений договір емфітевзису 21 липня 2017 року належної йому земельної ділянки площею 2,5484 га, з кадастровим номером 7121280400:02:002:0085. Згідно п.4.1. договору за користування земельною ділянкою Землекористувач повинен був сплатити власнику 99 387,6 грн., які фактично сплатив до реєстрації права емфітевзису. За домовленістю з Позивачем частина суми була сплачена йому наперед готівковими коштами, про що був складений відповідний видатковий касовий ордер від 03.06.2016 року на суму 45800 грн. який був підписаний особисто позивачем. Всі твердження позивача про, нібито, фальсифікацію його підпису на видатковому касовому ордері, не відповідають дійсності та були спростовані судом під час розгляду судових справ №712/1222/22, №694/916/21 та №712/8465/20. Також просили, що при винесенні рішення по справі врахувати факт строку позовної давності в порядку ст.267 ПК України, а тому відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Позивач подав до суду відповідь на відзив у якій вказав, що він, згідно договору оренди землі від 26 листопада 2008 року, передав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай». Під час розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області справи № 712/8465/20 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язати вчинити певні дії, ТОВ «НВФ «Урожай» вказувало, що за касовим ордером УЦ 100004089 від 03.06.2016 року, була начебто сплачена йому орендна плата наперед (за майбутні роки оренди) в сумі 45800,0 грн. В січні 2022 року під час розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області справи № 2/694/309/21 про визнання недійсним договору емфітевзису, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» Ізрядченко Д.М. подає копію касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800,0 грн. і вказує, що вказаний касовий ордер виданий на виконання вже договору емфітевзису. Таким чином ТОВ «НВФ «Урожай» протягом досудового врегулювання спору та безпосередньо судового розгляду, постійно надає сфальсифіковані докази та вживає заходів направлених на затягування розгляду справи, з метою продовження строків користування земельною ділянкою, яка належить мені на праві приватної власності. По даному видатковому касовому ордері від 03.06.2016 року він жодних грошових коштів не отримував, а тим більше на загальну суму 45800,0 грн. Позивач заперечує щодо застосування строку позовної давності так, як лише в січні 2022 року під час розгляду в Звенигородському районному суді Черкаської області справи № 2/694/309/21 про визнання недійсним договору емфітевзису, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» Ізрядченко Дмитро Миколайович подав до суду, в якості доказу, копію касового ордеру від 03.06.2016 року на загальну суму 45800 грн. в той же день йому і стало відомо про існування даного оскаржуваного ордеру,а тому строк позовної давності ним не пропущено. Просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.01.2023 року дану цивільну справу було направлено до Звенигородського районного суду Черкаської області за підсудністю. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 року справу передано для розгляду судді Федорець С.В. Ухвалою від 01.02.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 21.02.2023 року. 07.02.2023 року на адресу Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов запит з Черкаського апеляційного суду про витребовування даної цивільної справи у зв`язку з надходження апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Соснівського районного суду Черкаської області від 16.01.2023 року. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.02.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.01.2023 року залишено без змін. 21.03.2023 року дана цивільна справа із Соснівського районного суду м.Черкаси надійшла до Звенигородського районного суду та призначено підготовче судове засідання на 04.04.2023 року. 31.03.2021 року позивач подав заяву про відкладення розгляду справи. Спрву відкладено на 25.04.2023 року. Відповідно до наказу №14-В від 13.01.2023 року суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Федорець С.В. перебуватиме у відпустці з 21.04.2023 року по 30.04.2023 року. Розгляд справи відкладено на 18.05.2023 року. 16.05.2023 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про виклик свідків, заява про призначення почеркознавчої експертизи та клопотання про витребування доказів. 18.05.2023 року оголошено перерву до 26.05.2023 року для надання часу позивачу ознайомитись з відзивом. 26.05.2023 року оголошено перерву до 13.06.2023 року для надання часу зробити письмовий запит про те, чи зберігався оригінал ордеру у архіві до установи, яка знаходиться в м.Львів. 13.06.2023 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про виклик свідків. 13.06.2023 року в підготовчому судовому засіданні клопотання позивача про виклик свідків було задоволено та оголошено перерву до 27.06.2023 року. 27.06.2023 року підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Федорець С.В. в нарадчій кімнаті. Ухвалою суду від 29.06.2023 року у задоволенні клопотаннь позивача [PERSON] про витребування у відповідача оригіналу касового ордеру від 03.06.2023 року та призначення почеркознавчої експертизи, які були ним заявлені у підготовчому судовому засіданні, було відмовлено. Ухвалою суду від 29.06.2023 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 13.07.2023 року. 29.06.2023 року позивачем [PERSON] надано клопотання про витребування доказів. Розпорядженням керівника апарату Звенигородського районного суду Черкаської області Сінькевича М.В. від 11.07.2023 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи згідно протоколу зборів суддів №11 від 10.07.2023 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 року головуючої обрано суддю Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.07.2023 року цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 22.08.2023 року. 25.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про відвід головуючої судді Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 27.07.2023 року у задоволенні заяви про відвід було відмовлено. 09.08.2023 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про відвід головуючої судді Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 14.08.2023 року у задоволенні заяви про відвід було відмовлено. 22.08.2023 року судове засідання було відкладено на 21.09.2023 року, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 627765, виданого 06 листопада 2007 року відділом земельних ресурсів у Звенигородському районі Черкаської області на підставі рішення суду від 10 жовтня 2007 року (справа № 2-628/07), [PERSON] належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,55 га., яка знаходиться в адміністративних межах Богачівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. (а.с.10). Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 03 червня 2016 року, ТОВ «НВФ «Урожай» надало [PERSON] кошти в сумі 45 800 (сорок п`ять тисяч вісімсот) грн.00 коп., сума, яка видається [PERSON] на підставі: «пай 2016 р.» (а.с. 9). 30.06.2023 року [PERSON] звернувся до Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» Мельника Ю.Ф. з претензією, у зв`язку з несплатою йому, як орендодавцю орендної плати.( а.с.11-12). З відповіді на претензію від 06.07.2020 року №06/07-1 вбачається, що 03.06.2016 року позивач отримав від відповідача орендну плату наперед в сумі 45800.00 грн., що підтверджується касовим ордером УЦ100004089 від 03.06.2016 року (а.с.13). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені в ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки недійсності правочину визначені у статтях 216-235 ЦК України та залежать від причини недійсності правочину. Відповідно до п. 1. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення), що було затверджене постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 та діяло на час оформлення спірного видаткового касового ордера, касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України. Пункт 3.1. Положення передбачає, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Згідно п. 3.4., 3.5 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо. У разі видачі окремим фізичним особам готівки за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред`явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Відповідно до п. 3.11. прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, що оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості. Виходячи з аналізу вказаних правових норм можна встановити, що видатковий касовий ордер не відноситься до правочинів в розумінні ст. 202 ЦК України, а є документом, який застосовується для оформлення видачі готівки з каси підприємства. З копії видаткового касового ордера, наданого суду позивачем, вбачається, що він оформлений відповідно до вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Так, документ містить підпис керівника та головного бухгалтера підприємства, зазначення одержаної суми словами, підпис фізичної особи одержувача коштів та касира, який провів видаткову операцію. Перевірити достовірність підпису позивача Добровольського у видатковому касовому ордері суд не має можливості, оскільки для проведення почеркознавчої експертизи необхідно отримати оригінал документа, який за матеріалами справи є знищеним внаслідок пожежі в архівній установі. Враховуючи те, що позивач просить визнати недійсним документ, який не є правочином, суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги не можуть бути задоволені. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За змістом цієї норми, у випадку якщо суд не встановить порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, то в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог без застосування строку позовної давності. У випадку, якщо наявність порушеного права буде доведена, але строк позовної давності пропущено з поважних причин, то лише в цьому випадку порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене та вищевикладені висновки суду - суд відмовляє у задоволенні позову через його безпідставність. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , позивач є інвалідом II групи, а тому звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed