Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, звернувся до Затоківської селищної ради, [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, недійсним Свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, просить\~ суд: визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05.06.2015 року № 2926 «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 5110300000:02:003:0369) для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] »; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 38638079, видане 05.06.2015 року реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 5110300000:02:003:0369) для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення\~за адресою: [ADDRESS] »; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05.06.2015 року, індексний номер 21856003, на підставі якого за [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5110300000:02:003:0369); у разі задоволення позову стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Затоківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , фізичною особою-підприємцем [PERSON] 18.09.2007 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « [INFO] », кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:02:003:0189; 5110300000:02:003:0190, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.04.2014 року у справі № 916/803/14 задоволено позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , розірвано договір оренди та зобов`язано повернути до земель комунальної власності смт. Затока вказану земельну ділянку. В подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 10.12.2014 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:02:003:0369, із земель наданих раніше у користування ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] . Рішенням Затоківської селищної ради від 05.06.2015 року № 2926 передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 5110300000:02:003:0369) для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих [PERSON] для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38638079 щодо земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2015 № 21856003. Позивач вважає, що право власності на вказану земельну ділянку набуто [PERSON] з порушенням вимог діючого законодавства, а саме земельну ділянку у порушення статей\~79-1,118 Земельного кодексу України\~передано без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Крім того, відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва здійснено у порушення положень Генерального плану смт. Затока та за відсутності детального плану території. Державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності прийнято з порушенням законодавства, оскільки заявлене право не підлягало державній реєстрації. Вказані порушення і стали підставою для звернення до суду позивачем в інтересах держави з відповідним позовом. 26 лютого 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. 07 березня 2018 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 15 січня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було задоволено заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. 19 лютого 2021 року Постановою Одеського апеляційного суду ухвалу Білгород-Дністровського місткрайонного суду Одеської області від 15 січня 2019 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. 16 березня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 12 травня 2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, залучено Білгород-Дністровську окружну прокуратуру Одеської області, місцезнаходження: 67700, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Незалежності, буд. 39, як правонаступника позивача Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області по цивільній справі за позовною заявою Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності,\~\~визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора. 12 травня 2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, залучено Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Кароліно-Бугаз, вулиця Приморська, 1, як правонаступника відповідача Затоківської селищної ради по цивільній справі за позовною заявою Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності,\~\~визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора. 07 грудня 2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. 06 червня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті справи. Представник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області Колісниченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи буз їх участі, за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак адвокат Марціяш О.І., який дії в її інтересах в судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав викладених у відзиві та у додаткових письмових поясненнях. Представник відповідача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між Затоківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , фізичною особою-підприємцем [PERSON] 18.09.2007 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « [INFO] », кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:02:003:0189; 5110300000:02:003:0190, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.04.2014 року по справі № 916/803/14, позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задоволено. Розірвано договір оренди, укладений 18.09.2007 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , зареєстрований у Білгород-Дністровському міському відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 04.07.506.00090 від 19.09.2007 року. Зобов`язано фізичну особу-підприємця [PERSON] та Фізичну особу-підприємця [PERSON] повернути до комунальної власності смт. Затока м. Білгород-Дністровського земельну ділянку площею 4,8 га, вартістю 11 974 080 грн., що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:02:003:0189; 5110300000:02:003:0190. Відповідно до листа № 27/01-27 від 17.01.2018 року Затоківської селищної ради, земельна ділянка, у тому числі з кадастровим номером 5110300000:02:003:0369 сформована на підставі технічної документації щодо поділу земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , згідно договору оренди, укладеного 18.09.2007 року з Затоківською селищною радою щодо земельної ділянки загальною площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, та була надана для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « [INFO] », зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року. Також повідомлено, що селищною радою детальний план території щодо вищевказаних земельних ділянок не розроблявся та не затверджувався. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 05 червня 2015 року Затоківською селищною радою на LХІV-а сесії VІ скликання винесено рішення № 2926 «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:02:003:0369 для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] . У подальшому на підставі вищезазначеного рішення, державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих [PERSON] для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38638079 щодо земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2015 № 21856003. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 28.12.2017 року власником земельної ділянки площею 0,1000 га для за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: індексн. №38638079, виданий 05.06.2015 року. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підставою для формування земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] стала технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, внаслідок чого на підставі такої технічної документації із земельної ділянки загальною площею 4,8 га, яка раніше перебувала у користуванні ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] сформовано ряд земельних ділянок, в тому числі земельна ділянка відповідача. Згідно листа з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повідомлено, що за інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, державним кадастровим реєстратором управління здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:02:003:0369, за технічними документаціями із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. За інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, документації із землеустрою, на підставі яких сформовані вищевказані земельні ділянки, в тому числі і земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:02:003:0369, до державного фонду документації із землеустрою не надходила. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої\~статті 4 ЦПК України\~у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до\~статті 14 Конституції України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною першою\~статті 3 ЗК України\~земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Щодо зміни цільового виду використання землі. За змістом\~статті 19 Конституції України\~правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із частинами першою, другою\~статті 18 ЗК України\~до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Відповідно до\~статті 19 ЗК України\~землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Згідно із частинами першою, другою\~статті 20 ЗК України\~віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок\~\~\~\~у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до положень\~статті 1\~Закону України\~«Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання. Відповідно до абзаців першого, другого частини п`ятої\~статті 20 ЗК України\~види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання. Статтею 50\~ЗК України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Відповідно до\~статті 51\~ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації. Статтею 52\~ЗК України визначено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом. З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) рекреаційного призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Відповідно до\~Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548,\~землі рекреаційного призначення\~(секція Е 07) (земельні ділянки зелених зон\~\~\~\~і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації): 07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. 07.02 Для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту. 07.03 Для індивідуального дачного будівництва. 07.04 Для колективного дачного будівництва. 07.05 Для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду Велика Палата Верховного Суду постановою від 01 червня 2021 року у справі\~\~\~№ 925/929/19 відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2013 року у справі № 21-417а12, від 08 квітня 2015 року\~\~у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня\~\~2018 року у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду\~\~від 26 червня 2019 року у справі № 701/902/17-ц, від 03 червня 2019 року у справі\~\~\~№ 708/933/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися\~ в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі. Отже, земельним законодавством чітко встановлено, що за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури здійснюється зміна цільового призначення земельних ділянок. Проте такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового чинним законодавством не передбачено. Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не\~\~\~є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо). Ураховуючи, що зміна використання земельної ділянки з виду «Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення» (Розділ секція Е07 підрозділ 07.01) на вид використання «Для індивідуального дачного будівництва» (Розділ секція Е07 підрозділ 07.03) не призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки та відбувається у межах однієї категорії земель (землі рекреаційного призначення), суд дійшов висновку про відсутність незаконної зміни цільового виду використання спірної земельної ділянки. Щодо порядку здійснення безоплатної приватизації земельної ділянки. Відповідно до\~статті 14\~Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 16 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 3\~ЗК України земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною першою\~статті 116\~ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений\~статтею 118 ЗК України. Згідно з частинами першою, другою, четвертою, шостою, сьомою, дев`ятою,\~статті 118\~ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання\~\~\~у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови\~\~\~\~\~\~у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки\~\~(а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновкутакої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно частин першої та другої\~статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої\~статті 79-1\~ЗК України можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 50\~Закону України\~«Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 50\~Закону України\~«Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Таким чином, оскільки [PERSON] за рішенням Затоківської селищної ради на LХІV-а сесії VІ скликання від 05 червня 2015 року № 2926 передано у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:02:003:0369, для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] , на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, відсутні підстави вважати наявність порушень земельного законодавства. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі, якщо земельна ділянка є не сформованою, або у разі зміни її цільового призначення. З огляду на відсутність вказаних обставин, для отримання [PERSON] земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації, за встановлених у цій справі обставин, не було необхідності розробляти проект землеустрою. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність\~\~в діях органу місцевого самоврядування порушень вимог земельного законодавства щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації. При цьому, за відсутності факту зміни цільового призначення земельної ділянки, переданої відповідачу, а лише зміни її виду в межах однієї категорії, вимоги прокурора не підлягають задоволенню. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed