Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звернувся [PERSON] , третя особа, на стороні позивача Служба в справах дітей Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він визнаний батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] згідно рішення Великоберезнянського районного суду в справі № 298/371 /14-ц від 24.04.2014 року. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 серпня 2014 року він зазначений як батько дитини. З моменту народження і до сьогоднішнього дня донька проживає разом з ним, перебуває на його утриманні і він самостійно її виховує. У згаданому вище рішенні суду зазначено, що станом на винесення рішення громадянка [PERSON] протягом останніх п`яти місяців не проживає разом зі ним та донькою і не виконує материнські обов`язки по вихованню дитини. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - що загалом шкодять інтересам дитини. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку з цим, він звернувся до органу опіки та піклування Ставненської сільської ради з проханням позбавити відповідачку батьківських прав, на що йому було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Ставненської сільської ради № 02-06/167 від 17.02.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно їхньої доньки. Позивач додатково акцентує увагу суду на тій обставині, що відповідачка має на своєму вихованні ряд неповнолітніх дітей від інших чоловіків, що зазначено у додатках до згаданого вище висновку. Також наголошує на тому, що він є примірним батьком, шкідливих звичок не має, має наявне житлове приміщення з необхідними умовами для повноцінного життя, виховання та розвитку доньки, що зокрема підтверджується актом обстеження умов проживання, довідкою про проведену бесіду з дитиною представником сільської ради, довідкою про склад сім`ї № 137 від 20.02.2023 року та його характеристикою. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Також просить суд стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі частини всіх видів її заробітків до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачка, також в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відповідачка правом подати відзив на позов не скористалася. Представник третьої особи - служби у справах дітей Ставненської сільської ради Костик Г. в судове засідання не з`явилася подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З досліджених в судовому засіданні в письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Відповідно до рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.04.2014 року [PERSON] , [INFO] визнаний батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.08.2014 вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] (актовий запис №3) і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження умов проживання, за адресою [ADDRESS] , вбачається що умови проживання задовільні. В кімнатах прибрано, чисто, тепло. Є робоче місце для занять для дитини. В достатній кількості продуктів харчування, засобів гігієни, одягу для дитини. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, батько сам виховує дочку з віку 2,5 років. Стосунки в сім`ї дружні, з батьком проведено бесід щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , з дитиною також проведено бесіду про що складено довідку. В сім`ї не має родичів, які можуть допомогти виховувати дочку. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 137 від 20.02.2023. З характеристики виданої виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.02.2023 № 5 вбачається, що [PERSON] , 1972 року народження, житель [ADDRESS] . Проживаючи в селі Ставне, [PERSON] , зарекомендував себе як чесний і добросовісний громадянин. Сам виховує доньку. Завжди ввічливий, доброзичливий. В громадських місцях поводиться добре, поганих звичок не має. До старших в селі відноситься з повагою. З сусідами в хороших відносинах. Любить допомогти своїм сусідам у вирішенні побутових питань. Ніколи ніяких скарг та заяв у виконком сільської ради на нього не поступало. З довідки про проведення бесіди з дитиною представником служби у справах дітей Ставненської сільської ради проведеної спеціалістом [PERSON] [INFO] в [ADDRESS] , щодо позбавлення матері батьківських прав відносно дитини [PERSON] , було з`ясовано, що на запитання чи пам`ятає дитина свою матір, надано відповідь ні, вона була маленька, коли мама їх покинула, і більше вона її не бачила, і зустрічатись з матір`ю не хоче, ні разу не продзвонила не привітала її зі святами. Щодо позбавлення батьківських прав її мами, згідна, тому що вона їй не мама. З акту обстеження матеріально-побутових умов Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 09.01.2023, вбачається, що проведено обстеження по місцю проживання у гр. [PERSON] , 1991 р.н., жительки [ADDRESS] . При обстеженні встановлено, що гр. [PERSON] проживає у житловому будинку, гр. [PERSON] 1961 р.н. (являється власником даного житлового будинку), разом зі співмешканцем, [PERSON] . 1985 р.н. і виховує разом з ним четверо неповнолітніх дней, а саме: [PERSON] - дочка [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; син [PERSON] ; [PERSON] - [INFO] , дочка [PERSON] ; [PERSON] - [INFO] , син [PERSON] . Дана сім`я проживає, у задовільних матеріально-побутових умовах. З характеристики виданої виконкомом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, від 11.01.2023, р № 75, вбачається що за час проживання на території с.Тисовиця, гр. [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарг із сторони жителів с.Тисовиця на гр. [PERSON] до виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області не поступало. До адміністративної відповідальності зі сторони виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області не притягалася. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Ставненської сільської ради № 02-06/167 від 17.02.2023 року про доцільність позбавлення матері батьківських прав, вбачається що комісія з питань захисту прав дітей Ставненської сільської ради розглянула висновок служби у справах дітей від 14.02.2023 р № 01-09/20 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . З метою з`ясування обставин службою у справах дітей було вивчено заяву [PERSON] , жителя [ADDRESS] від 05.01.2023 р. № 1-Р/01-17 про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та додані до неї документи, а також зібрано додаткові документи, обстежено умови проживання батька, проведено бесіду з дитиною. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 22 серпня 2014 року). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , [INFO] від 02.02.2023 року було з`ясовано, що дочка [PERSON] від народження проживає разом з батьком в [ADDRESS] , де створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. З батьком дитини була проведена бесіда в ході якої було з`ясовано, що у 2014 році рішенням Великоберезнянського районного суду (справа № 298/371/14-ц) він визнав батьківство щодо доньки [PERSON] . Крайній раз [PERSON] бачила дочку, коли [PERSON] було 2,5 роки. З того часу і по сьогоднішній день вона більше не бачила дитини. [PERSON] зараз проживає в [ADDRESS] , про що свідчить довідка з місця проживання. [PERSON] дочкою не цікавиться, не дзвонить, не утримує, дочка повністю перебуває на утриманні батька. Із інформації директора Ставненського ЗЗСО І-ІІІ ст. учениця [PERSON] систематично відвідує навчальний заклад, забезпечена необхідним шкільним приладдям, скромна, стримана та самостійна. Мама у навчанні та вихованні дитини не приймає жодної участі. З [PERSON] також була проведена бесіда в ході якої було з`ясовано, що вона не заперечує, щоб маму позбавили батьківських прав, так як мама нею не цікавиться, не дзвонить, навіть на дні народження не вітає її. Вона проживає разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням. Службою у справах дітей було зроблено запит в Стрілківську сільську раду Самбірського району, до якої відноситься с. Тисовиця, щодо гр. [PERSON] . З отриманої відповіді з`ясувалося, що [PERSON] проживає у співмешканця [PERSON] і виховує з ним четверо малолітніх дітей. Згідно характеристики скарг на неї не має. До адміністративної відповідальності не притягалася про що свідчать довідка про місце реєстрації та проживання від 09.01.2023 р № 55, акт обстеження матеріально-побутових умов від 09.01.2023 р. та характеристика від 11.01.2023 №75, видані виконкомом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області. Однак, дочкою [PERSON] вона не цікавиться, участі у вихованні та розвитку не бере, матеріально не забезпечує протягом більше дев`яти років. Вивчивши всі наявні документи, висновок служби у справах дітей орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав матір дитини [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON] , проживає з позивачем. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, тож позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 29.05.2023, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.16 постанови №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08.04.2020 у справі №645/731/18, від 29.01.2020 у справі №127/31288/18, від 29.01.2020 у справі №643/5393/17, від 17.01.2020 у справі №712/14772/17, від 25.11.2019 у справі №640/15049/17, від 13.03.2019 у справі №631/2406/15-ц, від 24.04.2019 у справі №331/5427/17. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Суду не було надано доказів того, що відповідачка жорстоко поводилась з дитиною, перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію. Водночас, суд враховує, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки з належного утримання та виховання своєї дочки. Посилання позивача на те, що [PERSON] з народження проживає разом із батьком та з 2,5 років не бачиться із відповідачкою не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів. Висновок органу опіки та піклування зроблено на основі пояснень позивача та думки малолітньої дитини і має рекомендаційний характер. При цьому суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання батьком свого обов`язку щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав. Суд також враховує, що поза увагою органу опіки та піклування, при вирішенні цього питання, відповідачка не отримала запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини, а отже не могла дати свої обґрунтовані пояснення з питання щодо позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки. У зв`язку з цим, на підставі ч.6 ст.19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її малолітньої дочки, як таким, що є недостатньо обґрунтованим та передчасним. Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа «Хант проти України» від 07.12.2006). Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. На думку суду, у розглядуваній ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачем своїх обов`язків, зокрема стосовно участі у вихованні дитини. Отже судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] з моменту народження і до сьогоднішнього дня проживає разом з [PERSON] та перебуває на його утриманні і він самостійно її виховує. Аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, суд вважає, що позов про стягнення аліментів слід задовольнити, однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи та ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, для виховання якої необхідна участь матері, суд дійшов висновку про відсутність на даний час виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідачку батьківських прав, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав задоволенню не підлягають та вважає необхідним попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої доньки [PERSON] .. На підставі ст.164, 166, 180-183, 191, 196 СК України,

Outcome: partial