Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 січня 2011 року. Визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 січня 2012 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис № 7. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] [INFO] . Останні два роки позивач та відповідач проживають окремо, не підтримують ніяких стосунків. Збереження сім`ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Дитина відвідує ОШ в м.Лубни, облікована в медичних установах. Останні два роки знаходиться на утриманні і вихованні батька. Мати - [PERSON] , постійно виїжджає за кордон, в цей час дитина знаходиться повістю на утриманні позивача. Позивач має постійне місце роботи, має можливість утримувати доньку. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, покладається на рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2011 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №7. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідний актовий запис №766. З акту обстеження умов проживання від 27.02.2023 року за адресою [ADDRESS] , встановлено, що квартира складається з двох кімнат та в ній проживають: [PERSON] , [INFO] , навчається в 4-А класі Лубенської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №6 та [PERSON] , [INFO] , займає посаду начальника четвертого відділу [INFO], батько. Умови проживання гарні в квартирі проведені ремонтно-будівельні роботи, достатньо меблів, створено належні умови для виховання дитини. Відповідно до довідки №01-23/16 від 27 лютого 2023 року виданої Лубенської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №6 Лубенської міської ради Полтавської області, встановлено що [PERSON] навчається в 4-А класі Лубенської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №6 і останні два роки знаходиться на вихованні і утриманні батька - [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, який затверджено на комісії з питань захисту прав дитини 16.05.2023 року, протокол №9, встановлено, що комісія не вбачає у даній ситуації спору щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , так як батьки дитини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з донькою однією родиною, мають змогу щодня займатися вихованням дитини. Також, згідно вказаного висновку вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області спільно з фахівцями Лубенського центру соціальних служб 10.05.2023 року було проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою [ADDRESS] . Зі слів матері [PERSON] , [PERSON] та їх донька [PERSON] проживають разом у вказаній квартирі. Родина проживає у двокімнатній квартирі з усіма зручностями. Дві кімнати просторі, світлі, зроблений сучасний ремонт. Квартира облаштована побутовою технікою та меблями. Санітарно-гігієнічний стан приміщення задовільний. Для малолітньої [PERSON] облаштована окрема кімната, в якій є місце для сну, відпочинку, шафа для зберігання одягу. Дитина доглянута забезпечена одягом, іграшками канцелярським приладдям, має домашнього улюбленця - собаку. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) вказано, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13 січня 2022 року у справі № 644/1955/20 та від 26 травня 2022 року у справі № 554/11459/20. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. З урахуванням вказаного, враховуючи насамперед інтереси дитини, яка останні два роки знаходиться на вихованні і утриманні батька, в квартирі створено належні умови для проживання та виховання, з метою збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визначення місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. В частині вирішення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved