Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Виконавчий комітет Верховинської селищної ради (орган опіки та піклування) звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 гривень на кожного, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач свої вимоги мотивує тим,що [PERSON] , [INFO] , яка проживає у [ADDRESS] , є матір`ю двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про їх батька до актового запису про народження цих дітей внесено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). На підставі численних звернень односельчан та старости Красницького округу неодноразово здійснювалися Службою у справах дітей Верховинської селищної ради спільно з інспекторами поліції, фахівцями із соціальної роботи Верховинського селищного центру соціальних служб обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] . Як вбачається з актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , складених 17.03.2021, 21.03.2022, 18.05.2022, 30.08.2022, 12.10.2022, 05.12.2022 та 10.01.2023, 20.03.2023 років, її будинок загальною площею 25 кв. м., житловою площею 12 кв. м., в якому зареєстровані 9 осіб, потребує капітального ремонту, в якому не створені належні умови для виховання та розвитку дітей, а мати не виконує обов`язки щодо виховання та утримання своїх двох малолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, не забезпечує дітей належним харчуванням та не дбає про виховання, навчання і матеріально-побутові умови дітей. 07.04.2021 року [PERSON] та [PERSON] взято на облік, як дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням матір`ю від виконання батьківських обов`язків (накази служби у справах дітей Верховинської селищної ради від 07.04.2021р. №39, №40). На підставі заяви від 17.12.2021 року [PERSON] , жительки смт. Верховина прис. Підобіч Верховинського району Івано-Франківської області, та письмової згоди [PERSON] та [PERSON] їх влаштовано на виховання та догляд у сім`ю [PERSON] , з якою склалися дружні стосунки та яку називають бабусею.Фактично вихованням дітей займається вона. Саме з цією людиною діти пов`язують почуття безпеки та захищеності. Стосунки з матір`ю характеризуються внутрішнім конфліктом та відсутністю емоційних зв`язків з нею. Впродовж перебування дітей в сім`ї [PERSON] мати не провідує їх та не виявляє бажання повернути їх назад до себе в сім`ю. Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання з`явилася, просила позов задоволити з підстав наведених у ньому. Також зазначила, що [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей, державна реєстрація батька яких у їх свідоцтвах про народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Сім`я проживала у будинку, в якому не створено умов для їх проживання та виховання дітей.04.07.2021 року службою у справах дітей сім`я [PERSON] взяті на облік. Діти навчалися в Микуличинському спеціалізованому інтернаті до 2019 року, а в період з 01.09.2021 року до цього часу - навчаються у Верховинському ліцеї №1, в якому можуть перебувати цілодобово впродовж робочого тижня, крім вихідних. Вихованням та навчанням цих дітей займається [PERSON] , до якої вони тимчасово влаштовані з грудня 2021 року. [PERSON] проживає у смт. Верховина присілок Підобіччя. З матір`ю діти не проживають і не контактують. На даний час не відоме місце проживання відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена тричі належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.120), судова повістка на 26.06.2023 року, копія ухвали від 08.06.2023 року, копія позовної заяви з додатками повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.59 - 62), судову повістку про виклик до суду на 24.07.2023 року, копію ухвали від 08.06.2023 року та копію позовної заяви з додатками отримала 29.07.2023 року (а.с.99), судова повістка на 07.08.2023 року повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 101 -103), судова повістка на 03.10.2023 року до суду не повернулася, як вбачається з витягу зі сайту Укрпошти повертається за зворотною адресою на підставі відмови адресата (а.с.121 зворот). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціальног орозвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ). Судом встановлено, що[PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька яких внесені за заявою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 9-16). 07.04.2021 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як діти які перебувають у складних життєвих обставинах у зв?язку з ухилянням матір?ю [PERSON] від виконання батьківських обов?язків ( накази від 07.04.2021 року №№39,40 служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 17, 19). Із довідки про склад сім?ї, виданої Красницьким старостинським округом 21.03.2023 року №176 (а.с. 28) вбачається, що до складу сім?ї [PERSON] входять сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочка: [PERSON] , [INFO] , сестра- [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] ,. [INFO] , племінники: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики, виданої Красницьким старостинським округом 21.03.2023 року № 177 (а.с. 29), [PERSON] проживає в селі Красник iз 1999 року. За час проживання в селі зарекомендувала себе як легковажна особа, яка часто забуває про свої материнські обов`язки та порушує моральні засади жінки-матері. [PERSON] має двоє неповнолітніх дітей, яким не приділяє належного догляду. Дуже часто діти залишаються без нагляду. [PERSON] веде нездоровий спосіб спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює. Протягом двох років діти навчалися в Микуличинському спеціалізованому інтернаті, де перебували цілодобово. З 2019 року діти влаштовані в Верховинський ліцей №1, де також перебувають на цілодобовому утриманні. На даний час діти проживають в домі матері біологічного батька [PERSON] . Мати рідко відвідує дітей та не приймає участі в їх вихованні. Згідно з довідкою Верховинського ліцею № 1 Верховинської селищної ради Івано-Франківської області від 27.03.2023 року №065 (а.с. 31), [PERSON] та [PERSON] навчаються в цьому навчальному закладі. Із актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , складених 17.03.2021, 21.03.2022, 18.05.2022, 30.08.2022, 12.10.2022, 05.12.2022 та 10.01.2023, 20.03.2023 роках (а.с.34-41) вбачається, що будинок загальною площею 25 кв. м, житловою площею 12 кв. м., в якому зареєстровані 9 осіб, потребує капітального ремонту, в якому не створені належні умови для виховання та розвитку дітей; мати не виконує обов`язки щодо виховання та утримання своїх двох малолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, не забезпечує дітей належним харчуванням та не дбає про виховання, навчання і матеріально-побутові умови дітей, мати не бажає повертати дітей додому. З 23.03.2021 року до 25.09.2021 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом соціальних служб. Під час перебування на обліку фахівцями із соціальних служб виявлено неналежний догляд за малолітніми дітьми, не створено жодних умов для проживання та виховання дітей. Для виправлення асоціальної поведінки та подолання складних життєвих обставин було надано весь комплекс соціальних послуг, що вбачається з листа Соціальної служби Верховинського селищного центру від 04.05.2022 року №01-10/38 (а.с.46). Дітей [PERSON] та [PERSON] за їх згодою тимчасово влаштовано в сім?ю [PERSON] , про що видано наказ Служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області № 69 від 21.12.2021 року (а.с. 24). Рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області №229 від 29.03.2023 року (а.с.25 - 27), як органом опіки та піклування, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона працює фахівцем соціальної роботи Верховинського центру соціальних служб, впродовж багатьох років служба відвідує сім`ю [PERSON] , яка постійно перебуває на обліку. Будинок, в якому [PERSON] проживає, є в аварійному стані. На даний час діти проживають в сімї [PERSON] з 2021 року. Свідок [PERSON] , яка працює старостою Красницького старостинського округу, в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] проживає у с. Красник з 1999 року, вона неналежно приділяє увагу догляду своїх дітей, зловживає алкогольними напоями, приблизно впродовж останніх 2 роки діти [PERSON] проживають в [PERSON] . На даний час свідку не відоме місце проживання відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають в неї, тобто свідка, вже три роки. Мати дітей не відвідує, не допомагає матеріально , вона не цікавиться ними. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він :1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, щомістяться в п. 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітніх дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в данному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дітей, мати яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своїх дітей дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини. Враховуючи конкретні обставини справи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, не виправленням свої поведінки під час перебування під соціальним супроводом, не виправленням своєї поведінки при реальній можливості цього, суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей відповідатиме найкращим їх інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Оскільки на ім`я дітей [PERSON] та [PERSON] відкрито рахунки в банку, то суд вирішує стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Такий розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає встановленим судом матеріалам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Відповідно до ст. 123 ЦПК України , перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами 02.06.2023 року,тому з 03.06.2023 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідач відповідно до вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України має сплатити судовий збір у сумі 1073,60 гривень у дохід держави. На підставі викладеного

Outcome: approved