Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Обгрунтовує позов тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . 23 листопада 2000 року бабуся [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] . На момент смерті квартира [ADDRESS] належала спадкодавцеві [PERSON] . Жодного іншого майна померлій бабусі на момент смерті не належало. 02 березня 2023 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. На підставі цієї заяви заведена спадкова справа №703381157. Нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, передбаченого для подачі заяви та роз`яснено право на звернення до суду в порядку ст.1272 ЦК України з позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. Також зазначає, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті бабусі [PERSON] є її мати [PERSON] . Однак, згідно з сімейними домовленостями після смерті бабусі квартира має належати позивачу. Вказала, що пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме з 24 лютого 2022 року позивач разом зі своєю малолітньою донькою проживала за містом з метою безпеки, вважала, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні строки для прийняття спадщини є зупиненими. Просить позов задовольнити. Матеріали позову надійшли на адресу Сихівського районного суду м. Львова 26 квітня 2023 року. Ухвалою судді від 03.05.2023 відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини без її участі. Ухвалою суду від 19.06.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 26.09.2023 протокольною ухвалою залучено до участі у справі третю особу [PERSON] без самостійних вимог. 26.09.2023 від третьої особи [PERSON] на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що вона є матір`ю позивача. Їй відомо про те, що померла [PERSON] за життя склала заповіт на її дочку позивача по справі. Спадщину вона не приймала і не має наміру приймати, погоджується, що спадкоємцем даної квартири має бути [PERSON] . Просить позов задоволити та розглянути справу у її відсутності. В судовому засіданні представник позивача адвокат Коцюбинська Л.С. позов підтримала в повному обсязі, просить визнати причини пропуску позивачу для звернення в нотаріальну контору поважними та визначити в судовому порядку додатковий строк три місяці з дня набрання рішення законної сили, що є достатнім для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні у вирішенні спору покладається на розсуд суду, зазначила, що для визнання причин пропуску поважними спадкоємець зобов`язана підтвердити їх поважність належними доказами. Заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Родинні зв`язки позивача та померлої як онуки та бабці підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 23 червня 1978, свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 10.06.1984 (з якого вбачається зміна прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] »), свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.01.1985, витягом з державного реєстру актів цивільного стану №00039342511 від 20.04.2023, з якого вбачається зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] »). З копії заповіту вбачається, що 23 листопада 2000 року [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується копією заповіту №6-3934 від 23.11.2000, виданого Першою Львівською нотаріальною конторою. Станом на момент смерті квартира за адресою, [ADDRESS] належала спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 13.04.1995, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, свідоцтвом про право на спадщину за законом №6-3831 від 23.11.2000, виданого Першою Львівською державною та Реєстраційним посвідченням №12924 від 29.11.2000, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Постановою нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контори від 02.03.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, передбаченого для подачі заяви. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Аналогічні причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як поважні, наведені також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 205/8697/16-ц (провадження № 61-39620св18). Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач причинами пропуску для прийняття спадщини зазначає про те, що строк пропустила у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, отриманням недостовірної інформації про строк прийняття спадщини, а тому змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки в інший спосіб захистити своє право можливості не має. Таким чином, необізнаність спадкоємця про строк прийняття спадщини, введення в Україні воєнного стану, проживання за містом, є поважними причинами пропуску строку. При цьому, необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини. Також суд враховує те, що існувала воля спадкодавця [PERSON] на передання спадкового майна своїй онуці, позивачу по справі, ця воля втілена у заповіті та має поважатися при вирішенні питання про подальшу долю спадкового майна. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, а також те, що матір позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, вказала, що після смерті своєї матері [PERSON] спадщину не приймає і не має наміру приймати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved