Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 17.07.2017 року вона була звільнена відповідачем з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату. На день її звільнення з нею не було проведено повного розрахунку за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у загальному розмірі 26142,43 грн. (у т.ч. компенсація за 29 днів щорічної відпустки та вихідна допомога). В зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що позивачці була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 2012,55 грн, яка 14.07.2017 отримана в касі структурного підрозділу підприємства. З 16.03.2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року, введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати працівникам підприємства було припинено через відсутність доступу до первинних документів. На теперішній час відповідач позбавлений можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт та здійснення нарахування останньому заробітної плати. Вина відповідача у нездійсненні виплат відсутня, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. Згідно з даним висновком втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м. Донецьку, Луганську, в тому числі, до трудових книжок працівників, табелів обліку робочого часу, звітів, починаючи з 16 березня 2017 року, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед працівниками, що були звільнені, а саме, видати трудову книжку та провести розрахунок, що свідчить про відсутність вини підприємства. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення підприємства від відповідальності. З 16 березня 2017р. до Дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працював позивач, для нарахування заробітної плати. Відсутність даних в індивідуальних відомостях застрахованих осіб і відомостях з центральних баз даних Державного реєстру фізичних осіб про доходи вказує на відсутність проведення нарахувань, а як наслідок, і заборгованості, що сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , остання з 01.09.1995 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця» Микитівська дистанція колії, з 08.06.2016 року була прийнята до СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ « Укрзалізниця». 10.07.2017 року [PERSON] була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату згідно з наказом № 4707/ДН-ОС від 10.07.2017 року. Вказані обставини також підтверджені особовою карткою працівника № [NUMBER] , заведеної на ім`я [PERSON] .. У відповідності до ч. 1 ст.94 КЗпП України\~«Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст.116 КЗпП України. Зі змісту ч.7ст.43 Конституції України, ч.1ст.115КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, статті 24Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. Так, згідно наданих розрахунків заробітної плати ВП «ДС Микитівка» СП «ДДЗП» філії Донецька залізниця (табуляграмами) за березень\~липень 2017 року, позивачу було нарахована заробітна плата у період: за березень 2017 року\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~5604,96 грн, за квітень 2017 року\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~33889,61 грн, за травень 2017 року\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1569,89 грн, за червень 2017 року\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~195,75 грн, за липень 2017 року\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~14535,35 грн, у т.ч. з урахуванням компенсації за невикористану відпустку 7263,05 грн та вихідна допомога при звільненні 7087,04 грн. З табелів обліку використання робочого часу за період березень-червень 2017 року, складених ВП ДС Микитівська СП «ДДЗП», вбачається, що позивач виходила на роботу у період простою: в березні 2017 року 12 днів, квітні 2017 року 19 днів, в травні 2017 року 21 днів, в червні 2017 року 20 днів. Відповідно до наказу начальника дирекції Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17 березня 2017 року № 236/ДНД «Про встановлення простою», з 20 березня 2017 року встановлено початок простою для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] , наданими органами Пенсійного Фонду України, страхувальником [PERSON] регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» у березні 2017 року страхові внески сплачені повністю, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у березні 2017 року склала: 5604,96 грн, що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за березень 2017 року. З квітня 2017 року\~страхувальником [PERSON] страхові внески сплачені не були, дані відсутні. Державною податковою службою ГУ ДПС у Донецькій області від 16.02.2022 року № 99-12-03-02 було надано відповідь, що відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків. Станом на 15.02.2022 року відомості про отримані доходи від ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року відсутні. Разом із тим відповідачем АТ «Українська залізниця» не оспорено дійсність вказаних розрахункових листів (табуляграм), довідки про доходи, не надано доказів, які б спростовували або ставили під сумнів ці документи. Зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності. При цьому, факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано. З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. У зв`язку з цим, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, з огляду на те, що товариство не має можливості перевірити нарахування та виплату позивачу заробітної плати та усіх належних при звільненні платежів, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Зазначені вимоги закріплені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5. Відповідачем вищезазначені дані не спростовані наданням суду належних доказів. Крім того, суд зауважує, що відповідно до норм ст. ст.115,116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Доводи представника відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі. Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні. В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченоїст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі. Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву Укази Президента України, Рішення ради національної безпеки і оборони України жодним чином не перешкоджали відповідачу проводити виплати заробітної плати позивачу та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні. У березні 2017 року позивачу нарахована сума 5604,96 грн. Позивачу перераховано до установи АТ «Ощадбанк» України в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за половину березня 2017 року 2012,55 грн, з відрахуванням податків у розмірі 518,37 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 3074,04 грн. з відрахуванням відповідних податків та зборів з цієї суми. Наведене є підставою для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 1ст. 141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України. У\~зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 896,32 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial