Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] 01.05.2023 року звернулась до суду із зазначеним позовом про стягнення [PERSON] суми інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 25 594,35 грн, судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на правничу допомгу у розмірі 11 917,50 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 квітня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №759/499/16-ц про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 338,66 грн. та судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 09 липня 2018 року Святошинським районнимсудом м. Києва було винесено ухвалу по справі №759/499/16-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості, якою змінено стягувача по цивільній справі з ПАТ "СК"ВУСО" на ФОП [PERSON] . На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий лист №759/499/16-ц від 30.05.2016 року про стягнення з [PERSON] , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 338,66 грн., судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 16.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6653353 за виконавчим листом №759/499/16-ц від 30.05.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 33,66 грн., та судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 22 червня 2020 року Київським апеляційним судом було винесено Постанову по справі №759/16893/19 про стягнення з [PERSON] 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрат на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий лист №759/16893/19 від 21.07.2020 року про стягненнгя з [PERSON] , 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. 07.09.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №759/16893/19 від 21.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] - 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. З дати винесення Святошинським районним судом м. Києва рішення по справі №759/499/16-ц, та Київським апеляційним судом постанови по справі №759/16993/19, відповідач не виконував судові рішення в добровільному порядку, не сплатив заборгованість, тобто на 28.04.2023 року борги відповідачем не оплачені. Тобто, позивачу, завдані збитки не були компенсовані. Ухвалою суду від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.36). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 37). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.38). Відповідач відзиву на позовну заяву не надіслав, клопотання про розгляд справи в загальному порядку не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи, що 25 квітня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №759/499/16-ц про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 338,66 грн. та судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 09 липня 2018 року Святошинським районнимсудом м. Києва було винесено ухвалу по справі №759/499/16-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості, якою змінити стягувача по цивільній справі з ПАТ "СК"ВУСО" на ФОП [PERSON] . На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий лист №759/499/16-ц від 30.05.2016 року про стягнення з [PERSON] , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 338,66 грн., судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 16.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6653353 за виконавчим листом №759/499/16-ц від 30.05.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 33,66 грн., та судові витрати в загальній сумі 1 378,00 грн., а всього 19 716,66 грн. 22 червня 2020 року Київським апеляційним судом було винесено Постанову по справі №759/16893/19 про стягнення з [PERSON] 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрат на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий лист №759/16893/19 від 21.07.2020 року про стягненнгя з [PERSON] , 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. 07.09.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №759/16893/19 від 21.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] - 3% річних у розмірі - 1 773,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 8 274,81 грн., судовий збір 1 921,00 грн., 12 870,70 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а всього 24 839,51 грн. З дати винесення Святошинським районним судом м. Києва рішення по справі №759/499/16-ц, та Київським апеляційним судом постанови по справі №759/16993/19, відповідач не виконував судові рішення в добровільному порядку, не сплатив заборгованість, тобто на 28.04.2023 року боргивідповідачем не оплачені. Тобто, позивачу завдані збитки не були компенсовані. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторові від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (статті 519, 612, 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст. 611, 612 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Постановою Великої Палати Верховного Суду 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц встановлено наступне «У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 травня 2018 р у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). За таких обставин, обґрунтованими є доводи позову щодо періоду нарахування 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, з огляду на той факт, що рішення суду не виконанні, то три проценти річних та інфляційні витрати були розраховані за перід з 26 квітня 2020 року по 27 квітня 2023 року. Згідно доданого розрахунку до позовної заяви загальна сума 3% річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає - 4 014,88 грн., а загальний розмір інфляційних витрат за вказаний період складає - 21 579,47 грн. (а.с.25) Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач в особі представника просить стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 11 917 грн 50 коп. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами ч. 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення позивач витрат на професійну правничу допомогу за наданні послуги до суду подано квитанція до прибудинкового касового ордеру від 25.04.2023 року № 3 на суму 11 917,50 грн. Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial