Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

16.06.2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник позивача, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму: заборгованості за ставкою 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.01.2019 року по 10.03.2023 року у розмірі 34605,02 грн.; сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.; судових витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2013 року між АТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит на споживчі цілі у сумі 28900 грн. на строк з 98.06.2013 року по 06.06.2016 року зі сплатою 48,00% річних за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що позичальник взяв на себе зобов?язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов?язання не виконав належним чином, тому банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 49759,40 грн. У зв?язку з невиконанням умов Кредитного договору рішенням Херсонський міський суд Херсонської області від 03.12.2018 року по справі №766/10180/17 стягнув з боржника на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 49759,40 грн. 15.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту №GL3N015725, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором від 08.06.2013 року, укладеними між АТ «Дельта Банк» та відповідачем. За результатами проведення електронних торгів по лоту №GL3N015725 було оголошено переможцем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-25-000011-6 від 15.04.2020 року. За умовами проведення електронних торгів по лоту №GL3N015725, переможець електронних торгів зобов?язується провести повний розрахунок (2309690 грн.) не пізніше 18 робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону та підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу протягом 20 робочих днів з дня наступного за днем формування протоколу електронних торгів. 27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту №GL3N015725 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на платіжні реквізити АТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 2309690 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно протоколу №UA-EA-2020-03-25-000011-b від 15.04.2020 року лот №GL3N015725», що підтверджується платіжним дорученням № 270 від 27.04.2020 року. 28.04.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону №UA-EA-2020-03-25-000011-b між АТ « Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2233/K. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2233/K, банк - АТ «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором від 08.06.2013 року. Тож, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є правонаступником АТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 08.06.2013 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та відповідачем. За таких обставин, судом встановлено, що станом на 10.03.2023 року, з огляду на невиконання відповідачем своїх зобов?язань встановлених рішенням, що ухвалив Херсонський міський суд Херсонської області від 03.12.2018 року по справі №766/10180/17, яким з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 49759,40 грн., та враховуючи період за який здійснюється розрахунок з 03.01.2019 року по 10.03.2023 року: розмір 3 % річних за вказаний період складає - 6245,15 грн.; розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 27123,82 грн., що разом дорівнює 34605,02 грн. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов?язання, несе за це відповідальність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Суд роз`яснює відповідачу, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10. 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10. 2018 року у справі №758/7649/16-4. Окрім іншого, суд зазначає, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання та не позбав же кредитора прав на отримання сум передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справ №310/1 1534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. Таким чином,судом встановлено,що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 03.12.2018 році, що набрало законної сили 03.01.2019 році, зобов?язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов?язання. Відтак кредитор має право на 625 час отримання сум, передбачених статтею прострочення. Разом 3 тим главою 19 ЦІК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду та з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов' язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої даної статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три відсотки річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі Л° 373/2054/16-и (провадження №14-44 uc18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов?язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов?язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов?язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов?язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має комценсаційний, а не штрафний характер, оскільки с способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Невиконання боржником грошового зобов`язання триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ШК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц (провадження № 14-254 с19). За таких обставин, судом встановлено, що станом на 10.03.2023 року зважаючи на невиконання відповідачем своїх зобов?язань встановлених рішенням, що ухвалив Херсонський міський суд Херсонської області від 03.12.2018 року по справі №766/10180/17, яким з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 49759,40 грн., та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 03.01.2019 року по 10.03.2023 року: розмір 3 % річних за вказаний період складає 6245,15 грн. розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 27123,82 грн., що разом дорівнює 34605,02 грн. Згідно ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 3\~тієї ж\~статті ЦПК\~України передбачено,\~що при\~вирішенні питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд враховує:чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, суд задовольняє вимогу представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суму судових витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 гривень. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved