Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2016 року в сумі 7914 грн. 63 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 461 грн. 39 коп., 3 % річних в сумі 336 грн. 67 коп. та судові витрати. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року позов задоволено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року скасовано заочне рішення від 07 грудня 2020 року, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/4132/20 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 27 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надала. Відповідач [PERSON] до справи надала копії квитанцій про оплату з заявами, у яких просила зобов`язати позивача перерахувати розмір заборгованості. Позивачем 26 вересня 2023 року суду надано заяву про зменшення позовних вимог, у якій позивач, посилаючись на те, що відповідачем сплачено 80 грн. на погашення заборгованості, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача становить 7834,63 грн., яку він просив стягнути з відповідача на його користь. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи за вказаною нею адресою: [ADDRESS] . Про зміну свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~та про\~причини неявки\~в судове\~засідання відповідач всупереч вимогам ст. 131 ЦПК України суду не повідомила. Не повідомила відповідач суду також ні номеру свого телефону, ні електронної адреси. Тому відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~за відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилалась відповідачу на останню відому судові адресу та вважається доставленою, навіть якщо відповідач за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За відсутності відомостей щодо офіційної електронної адреси відповідача, її номеру телефону, не маючи можливості іншим чином сповістити відповідача про дату, час та місце розгляду справи, судом викликано відповідача в судове засідання через оголошення на сайті судової влади. Будучи належним чином повідомленою про розгляд справи судом, відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву суду не подала. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] в період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2016 року була споживачем послуг з теплопостачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем у вказаний період за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, одна сторона - Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" надавала другій стороні [PERSON] як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання опалення та підігріву води, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась та частково оплатила. 26 жовтня 2011 року сторонами, ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" та [PERSON] укладено договір №3523 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мала оплачувати одержані нею послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2016 року отримані послуги в повному обсязі не оплатила. У зв`язку з цим за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2016 року виникла заборгованість в сумі 7914 грн. 63 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. 27 березня 2018 року сторонами, ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" та [PERSON] , укладено договір про реструктуризацію заборгованості за опалення та гарячу воду, згідно якого відповідач визнала заборгованість у розмірі 8414,63 грн., яку вона зобов`язалась сплатити за період з 01 квітня 2018 року по 01 жовтня 2018 року (а.с. 7). На час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 7831,63 грн., що підтверджується наданим відповідачем актом нарахувань від 25 вересня 2023 року. При цьому також відповідач надала суду копії квитанцій про оплату послуг на загальну суму 4000 грн. (а.с. 71, 81, 89, 91, 98). Але вказані квитанції суд до уваги не бере, оскільки за ними відповідачем здійснювалась оплата на інший особовий рахунок [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , в той час як особовий рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. На час розгляду спрваи борг відповідача за послуги теплопостачання становить 7834 грн. 63 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг 461 грн. 39 коп., 3% річних - 336 грн. 67 коп. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 7834 грн. 63 коп., компенсації інфляційних втрат підприємства у розмірі 461 грн. 39 коп. та 3% річних в розмірі 336 грн. 67 коп. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2102,00 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved