Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

06 жовтня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 03 грудня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем у ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської обалсті. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач вказує, що шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки, через що у них дуже часто виникали сварки і вони зрозуміли що в подальшому жити разом і перебувати у шлюбі вони не можуть. Сторони не підтримують сімейні стосунки і не ведуть спільне господарство з липня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2023 виданим повторно ВДРАЦС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони не проживають разом з липня 2022 року. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. Оскільки позивачем клопотання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу заявлено не було їй слід залишити шлюбне прізвище. Зважаючи на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Ураховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved