Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь моральну шкоду у розмірі 300 000 грн, на кожного. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 червня 2022 року гр. [PERSON] керував автомобілем Toyota RAV 4, д.н.з. [NUMBER] , рухався в м. Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 8, корп. 1, в житловій зоні, був неуважним, здійснив наїзд на собаку породи Pembroke Welsh Corgi на кличку [INFO], чим завдав [PERSON] матеріальні збитки та моральної шкоди, через загибель собаки. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Як стверджували позивачі, унаслідок протиправних дій [PERSON] , які спричинили смерть собаки, вони зазнали тяжких моральних страждань, пережили глибокий стрес, наслідком якого стали думки про загибель собаки, втратили спроможності займатися звичними справами, порушення режиму сну, важкість засинання, плаксивість, в результаті чого вони вимушені звертатися за професійною психологічною допомогою до лікаря-психіатра. Позивачі оцінюють завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі по 300000,00 грн, кожному. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 листопада 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року відкрито провадження по справі та призначено здійснювати розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 08 грудня 2022 року. 06 грудня 2022 року представником відповідача подано відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та не відповідають нормам матеріального права, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з наступних міркувань. Зауважив, що при розгляді адміністративного матеріалу, не досліджувалося питання дотримання правил дорожнього руху та правил утримання собак у м. Києві, ступінь вини позивача [PERSON] . На думку відповідача, порушення [PERSON] нормативних актів у сфері регулювання правил утримання собак у м. Києві, також лежить у причинно-наслідковому зв`язку з подією наїзду на собаку, що мала місце 04 червня 2022 року. Так, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень [PERSON] та письмових пояснень свідків, фактично вбачається, що [PERSON] здійснювала одночасний вигул двох собак на проїзній частині жилої зони, при цьому жодна із собак не була на повідку. З пояснень [PERSON] вбачається, що наїзд на собаку стався в той момент, коли вона залишила її, намагаючись забрати з проїжджої частини іншу собаку, на інвалідному візку. Покликаючись на ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», затверджені Правила утримання собак і котів у м. Києві, представник вказував про необхідність наявності повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, а також на те, що при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. На його переконання [PERSON] порушено вищевказані норми, що лежить у причинно-наслідковому зв`язку із наїздом на собаку, оскільки у випадку виконання вказаних вимог щодо утримання собак на повідку за межами місць проживання, собака була би контрольована, її можливо було утримати біля супроводжувальної особи, що дало би змогу уникнути наїзду. Крім того, представник відповідача вважає безпідставними вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , тому що власницею собаки є позивач [PERSON] . Собака це тварина, на яку поширюється правовий режим речі, входить до складу майна особи, моральна шкода завдана внаслідок знищення чи пошкодження майна, підлягає відшкодуванню виключно власнику. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено після придбання [PERSON] тварини, яка є особистою приватною власністю дружини, тому не відноситься до спільного майна й доньки позивача, згідно з ч. 2 ст. 173 СК України. Відтак, вимоги [PERSON] та [PERSON] є такими, що не відповідають нормам п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, оскільки вони не є власниками знищеного майна. Тому на переконання представника відповідача їх вимоги спрямовані на безпідставне збагачення, та не підлягають задоволенню. Також представник відповідача вказував і на необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди, оскільки вважає що подія трапилась також і за вини позивача [PERSON] . Тому розмір заявленої моральної шкоди є необґрунтований, істотно завищений та направлений на безпідставне збагачення позивачів. Також представник звертає увагу, що позивач відмовилась від лікування і в умовах стаціонару, що свідчить про перебільшення душевних страждань. 08 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачів не погоджувався з твердженнями викладеними у відзиві. Зазначив, що факт винної поведінки [PERSON] не встановлений жодним актом, що має юридичну силу. Також не погодися і з твердженням щодо безпідставності заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] , оскільки позивачі проживають разом, як сім`я на протязі 23 років. Більш того, представником відповідача не враховано положення п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Підготовче засідання, призначене на 08 грудня 2022 року, знято з розгляду, у зв`язку з відсутністю в приміщенні суду електроенергії та призначено на 26 січня 2023 року. 16 грудня 2022 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача наголошував на тому, що факт проживання однією сім`єю позивачів не встановлений відповідним рішенням суду, як не встановлений і обсяг набутого сторонами спільного майна. Також заперечував представник відповідача проти призначення експертизи. 26 січня 2023 року та 06 березня 2023 року підготовче засідання відкладалося за клопотанням представника позивачів до 10 квітня 2023 року. 10 квітня 2023 року в судовому засіданні представником позивачів заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експертизи. Підготовче засідання відкладено до 15 травня 2023 року. 15 травня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Після надання пояснення представниками сторін в засіданні оголошено перерву до 24 липня 2023 року. У судовому засіданні 24 липня 2023 року, проведеному в режимі відеоконференції, відповідач з приводу подій, які мали місце 04 червня 2022 року пояснив, що рухався з дозволеною швидкість, з правого боку обочини побачив собаку на інвалідному візочку, в той час [PERSON] перебігала дорогу й допомагала собаці піднятися на бордюр, відчув контакт транспортного засобу та відразу зупинився, їхав посередині дороги. Одразу позаду авто лежала собака. Пропонував [PERSON] допомогу у транспортуванні тварини до медичного закладу. Вказав, що дуже шкодує з приводу того, що сталося. Крім того повідомив, що пропонував позивачам розумний розмір відшкодування моральної шкоди 5000 грн, на що останні не погодилися. Просив вибачення, в засіданні стверджував, що собака перебувала поза полем його зору. Крім того повідомив, що наразі перебуває за кордоном, не працює, у 2022 році закрив власний бізнес, отримує соціальні виплати, його матеріальне становище скрутне. Позивачі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що собаки були без повідку. Вона побачила автомобіль, який швидко рухався з метою допомогти собаці на візочку піднятися на бордюр, щоб її врятувати, підбігла, [INFO] була поряд з нею. В цей час, почула як [INFO] засковчав, опинившись під колесами авто. Одразу вона підбігла до собаки, яка лежала позаду автомобіля, прийшов чоловік, який відніс собаку до ветклініки, але врятувати не вдалося. Дуже важко пережила втрату улюбленця, через моральні страждання, змінився звичайний ритм життя, хвилювання, депресія, зверталась за допомогою до лікаря, собака була членом родини. Просить задовольнити позовні вимоги. Розмір компенсації моральної шкоди оцінює в 300000 грн., що вважає достатнім для відновлення психічного стану й відпочинку. [PERSON] пояснив, що втрату собаки він та дружина перенесли дуже тяжко. Через необхідність перебувати поряд із дружиною та її підтримувати, він вимушений був відмовитися від робочих проектів та пропозиції, що призвело до негативних майнових наслідків. Доньки одразу й не повідомили про тяжку втрату, щоб не завдавати їй біль. Деякий час не виходили та не спілкувалися з іншими власниками собак. Представник позивачів в судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Звернула увагу на висновки експерта Одеського науково-дослідного інститут судових експертиз від 16 березня 2023 року, яким визначено обсяг завданих моральних страждань позивачам. Просила не брати до уваги рецензію через відсутність у експерта діючої ліцензії. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві. В судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку зі закінченням робочого часу та для забезпечення явки свідків до 11 вересня 2023 року. У судовому засіданні 11 вересня 2023 року в якості свідків допитано [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що працює консьєржем в будинку поряд із місцем наїзду на собаку. Зранку на подвірні пила каву й бачила, як машина швидко рухалась, почула удар, й побачила хазяйку тваринки [PERSON] , яка була в дуже схвильованому стані. Визначити з якою швидкістю рухався авто не може, бо не водій. Свідок [PERSON] пояснила, що одночасно із позивачем, того дня 04 червня 2022 року здійснювала вигул своєї собаки. На власні очі бачила, що машина рухалась посеред дороги, [PERSON] допомагала собаці на візочку застрибнути на бордюр, друга собака [INFO] перебігала за власницею й попала під колеса авто. Собаки не були на повідку. В судовому засіданні оголошено перерву до 02 жовтня 2023 року. В судовому засіданні 02 жовтня 2023 року в якості свідка допитано [PERSON] , яка пояснила суду, що є давнім другом родини. Дуже гарно знає родину, собаки для них були, як члени родини, до них було ставлення не, як до тварин. Емоційний стан в родині після смерті [INFO] дуже змінився, [PERSON] була засмучена, багато плакала, який проміжок часу не спілкувалися. Свідок [PERSON] суду пояснила що з 2020 року має собаку, тому почали товаришувати з позивачами під час спільного вигулу тварин в парку. Влітку минулого року сталася дуже погана звістка, що [INFO] загинула від наї`зду авто. Тоді, від [PERSON] дізналася, що [PERSON] у важкому емоційному стані через втрату собаки, відвідує лікаря, декілька місяців їх зовсім не було видно. Суд, заслухавши думку позивачів та їх представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Згідно метрики цуценяти реєстраційний номер [NUMBER], дата реєстрації 19 травня 2020 року, власником собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded, [INFO] є [PERSON] (том 1, а.с. 21). У ветеринарному паспорті на ім`я собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded власником зазначено [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 094272 від 04 червня 2023 року, того ж дня о 08:33 год [PERSON] керуючи транспортним засобом Toyota RAV 4, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в м. Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 8, корп. 1, в житловій зоні, був неуважним та своїми діями здійснив наїзд на собаку породи Pembroke Welsh Corgi на кличку [INFO], чим завдав власниці [PERSON] матеріальні збитки та собаці завдав травм, несумісних з життям, що призвело до її смерті. Своїми діями [PERSON] порушив п.1.5, 2.3 б Правил дорожнього руху. Також додана схема місця ДТП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП (том 1, а.с. 28). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З платіжного доручення № 922498 від 18 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] отримала страхове відшкодування за фізичне знищення майна (собаки) потерпілого у сумі 50742,00 грн (том 2 а.с. 54). Також судом досліджені консультативні висновки від 22 липня 2022 року, 21 липня 2022 року та 05 вересня 2022 року, видані лікарем-психіатром КПНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва. З вказаних висновків вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад, рекомендовано лікування. Висновком експерта № 22-6922 від 16 березня 2023 року Одеського науково-дослідного інститут судових експертиз встановлено, що [PERSON] спричинені моральні страждання, у зв`язку з загибеллю домашньої тварини в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] становить 300000,00 грн. [PERSON] спричинені моральні страждання (моральна шкода), у зв`язку з загибеллю домашньої тварини в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань , спричинених [PERSON] становить 350000,00 грн. [PERSON] спричинені моральні страждання (моральна шкода) у зв`язку з загибеллю домашньої тварини в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань , спричинених [PERSON] становить від 200000 до 250000 грн. Також судом під час судових засідань досліджено фотознімки з місця пригоди та відеозапис, що міститься на диску, а також відеозаписи, з камери відеоспостереження, що містяться на флеш-накопичувачі. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно з положеннями ч. 1 с. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. За змістом п. 3. ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином моральна шкода, завдана внаслідок із знищенням або пошкодженням майна, підлягає виключно власнику такого майна. Так, згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тобто, собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, власником собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded, [INFO] є [PERSON] , що підтверджується метрикою цуценяти реєстраційний номер [NUMBER], дата реєстрації 19 травня 2020 року. При цьому з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 21 червня 2022 року. Рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюб у на час придбання тварини, відсутнє. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Зважаючи на те що собака породи Welsh corgi набута [PERSON] у 2020 році, тобто до часу укладання шлюбу з [PERSON] , вона належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. Суд погоджується із твердженням представника відповідача, що у [PERSON] не виникло права стягнення компенсації моральної шкоди, у зв`язку із знищенням майна, яке йому не належить. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 173 СК України, при вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. Зважаючи на відсутність судового рішення про встановлення права власності [PERSON] , презюмується право власності [PERSON] на собаку породи Welsh corgi, що також доводиться документально. За наведених обставин суд погоджується з доводами представника в частині необґрунтованості вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, оскільки особою, яка має право на отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю собаки, є її власниця [PERSON] . Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує положення ст. 1193 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 9 судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд з урахуванням постанови Оболонського районного суду від 04 липня 2022 року, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, приходить до висновку, що наїзд на тварину стався внаслідок допущених водієм [PERSON] порушень п.п. 2.3 Б, 1.5 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. При вирішенні питання щодо розміру компенсації моральної шкоди, суд також враховує положення ч. 5 ст. 319 ЦК України, якою передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Частиною 5,6 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити, окрім іншого, наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Аналогічні вимоги, містяться в Правилах утримання собак та котів у м.Києві, що затверджені рішенням КМР від 27 жовтня 2007 року за №1079/3912. З огляду на встановлені фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що вона сталася на проїжджій частині, за участю собаки, яка не була під контролем власниці [PERSON] , так як не перебувала на повідку. Суд звертає увагу, що відстань від собаки, яка загинула та її власниці, яка перебувала біля бордюрного каменю із другою собакою, становить більше ніж 4 метри. Твердження представника позивача, що наслідком наїзду відповідача на тварину сталося порушення швидкісного режиму водієм не знайшло свого документального підтвердження, оскільки в протоколі про притягнення до відповідальності зазначено лише порушення п. 2.3. Б, що він був неуважний до дорожньої обстановки. В сукупності з дослідженими доказами й обставинами справи, суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] завдано моральні страждання спричинені загибеллю належній їй тварини, від дії контакту з транспортним засобом під керуванням відповідача [PERSON] , враховую період який тварина перебувала у власності позивача два роки, душевні стосунки та прихильність до тварини, глибину страждань через втрату, емоційний стан позивачки, вважаю розмір компенсації моральної шкоди в сумі 30000 грн., буде відповідати засадам розумності й справедливості й не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача, не поставить відповідача в край тяжке майнове становище. При визначені розміру грошової компенсації моральної шкоди суд врахував майновий стан відповідача, який припинив підприємницьку діяльність через переїзд до іншої країни, в результаті проведення в Україні воєнних дій через російську агресію. Суд вважає, що визначений експертним висновком розмір компенсації позивачу [PERSON] моральної шкоди 300000,00 грн. є значно завищеним, не відповідає обсягу її моральних страждань, обґрунтований майновими потребами позивача на відпочинок, визначений без урахування поведінки самої потерпілої, тому суд не може взяти повністю його висновки до уваги. Суд відмовляє [PERSON] , [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із загибеллю тварини з [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги те, що понесені позивачем [PERSON] судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, обсягу задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в обсязі 10 % : витрати по сплаті судового збору 300,00 грн. та витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2605,00 грн.

Outcome: partial