Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач зазначила, що з 24.06.2005 по 12.06.2009р. сторони перебували у шлюбі, [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача. Після розірвання шлюбу син проживає із позивачем, потребує матеріальної допомоги від відповідача, який є здоровим, працездатним, має нерухоме майно та транспортний засіб. Позивач самостійно утримує дитину, сплачує у фонд класу та школи, оплачує репетиторів та заняття англійською, адже дитина навчається у 11, випускному, класі, купує одяг, канцелярське приладдя, ліки тощо. Тому просить стягнути з відповідача на свою корить по 4\~000грн аліментів, щомісячно, починаючи з 01.09.2022р., до досягнення сином повноліття. Відповідач подав відзив, позов визнав частково, зазначивши, що одружувався тричі (вдруге із позивачкою), від кожного шлюбу має дитину. Старшому сину [PERSON] з 2019р. він оплачує навчання у Національному технічному Університеті «Дніпровська політехніка», в сумі 48\~000грн за весь термін навчання. Також має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , батьків похилого віку матір [PERSON] , [INFO] , яка 22.06.2022р. перенесла інфаркт, батька [PERSON] , [INFO] , який страждає на варікозне розширення вен, гігрому лівої кисті, катаракту. Також сам відповідач страждає на хронічне захворювання патологічні компресійні переломи тіл Т4, Т8 хребців на фоні остеопорозу, виразну торакалгію. На теперішній час не може займатися будь-якою фізичною роботою. Він працездатний, обіймає посаду комерційного директора ТОВ «Металугрпром», з квітня 2022 по березень 2023р. отримав 13\~050грн заробітної плати, зараз перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, адже підприємство через військовий стан не працює. Не дивлячись на свій скрутний стан, відповідач матеріально допомагає середньому сину [PERSON] . Він застрахував його життя в Страховій компанії «ТАС» договором № IЮ 11007101 від 12.12.2017р., на 10 років, до 2027р. За цим договором відповідач сплачує щорічно 4\~607грн 74коп страхового внеску, і у випадку відсутності страхового випадку син отримає внесені грошові кошти повністю. Також добровільно перераховує позивачці гроші на утримання сина, а всього сплатив 45\~612грн 14коп. Придбаний ним будинок, про наявність якого вказує позивачка, є нежитловим, він на стадії внутрішніх робіт. Позивач подала відповідь на відзив, зазначаючи, що відповідач фактично за 2021р. перерахував на утримання сина 3050грн, за 2022р. 23\~630грн 64коп, за 2023р. 32\~659грн 72коп. Також заявою від 25.07.2023р. зазначила, що фактично відповідач сплатив із січня по липень 2023р. 18\~267грн 47коп на утримання сина, що свідчить про його матеріальну спроможність сплачувати аліменти у сумі не менш ніж 3000грн на місяць, і подала докази свого працевлаштування (є ФОП), наявності в неї житла квартири [ADDRESS] , та автомобіля марки Сузукі, 2010р.в. Також подала докази сплати 28.08.2022р. за навчання сина в онлайн-школі англійської мови (20 занять пакетом) в сумі 5\~270грн, та докази отримання сином репетиторських послуг з 27.12.2022р. по теперішній час в сумі 14\~505грн. Сторони просять розглянути справу без їх участі, подали відповідні заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.06.2005 по 12.06.2009р. сторони перебували у шлюбі, [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача. Відповідач своє батьківство не оспорює. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Матеріали справи містять докази матеріального стану сторін, надання відповідачем коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , проведення оплати навчання старшого сина відповідача [PERSON] . Також відповідач має на утриманні дочку [PERSON] , 2013 року народження. Також відповідач надає матеріальну допомогу непрацездатним батькам, але довідок про їх суми пенсій не подав. Дані про те, що відповідач є єдиною особою, яка може надавати утримання непрацездатним батькам, в суду відсутні. Також відповідач набув 09.06.2023р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] , площею 376,2кв.м., але ані правочину, на підставі якого набуто таке право, не подав і не зазначив, лише надав фото без прив`язки до конкретного місця знаходження, де зображені кімнати будинку, в яких проводяться внутрішні роботи. Тому суд враховує досвід життя та роботи відповідача, стан його здоров`я, але відсутність у нього інвалідності, матеріальну можливість понесення витрат на утримання неповнолітнього сина та суми витрат на його утримання, які він добровільно сплачував як до ініціювання позивачкою судового провадження, так і впродовж розгляду справи (за 2021р. перерахував на утримання сина 3050грн, за 2022р. 23 630грн 64коп, за 2023р. 32 659грн 72коп, із січня по липень 2023р. - 18 267грн 47коп), набуття ним права власності на нерухоме майно в червні 2023р., враховуючи пріоритетність інтересів дитини над інтересами її батьків, вважає, що він має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі більшому, ніж мінімально визначений СК України. Враховуючи і матеріальний стан позивачки, яка також має нести витрати на утримання дитини, а понесення нею витрат на репетиторів є добровільним волевиявленням позивачки як одного з батьків, і нею не доведено погодження із відповідачем необхідності відвідування сином таких додаткових занять, суд стягує аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 3000грн щомісяця. Суд вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А тому сторони за наявності умов для збільшення або зменшення визначеного судом розміру аліментів мають право звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 992грн 40коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial