Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

11.08.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Братцева Н.С. звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 9000,00 гривень. У своєму клопотанні позивач вказує, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року у справі № 332/2504/23 позовну заяву [PERSON] , в особі представника - адвоката Братцевої Надії Сергіївни до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. У позовній заяві було зазначено, що подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Посилаючись на вищевказане представник позивача просила суд приєднати надані докази щодо понесених судових витрат та винести додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на правову (правничу) допомогу у загальному розмірі 9000 грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти задоволення позовної заяви, зазначивши що він не відмовлявся платити аліменти на утримання сина у добровільному порядку. Отже у позивачки не було підстав звертатися до суду. Однак [PERSON] все ж таки звернулася до суду через свого представника із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Під час розгляду справи він визнав позовні вимоги, проте категорично заперечував проти задоволення позову в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн., оскільки вартість консультації - 3000 грн. та вартість складання позовної заяви про стягнення аліментів - 6000 грн. є надто не співмірними, виходячи з того, що справа про стягнення аліментів є нескладною справою, робота виконана адвокатом є мінімальною, а надання консультації взагалі не відбулось, оскільки позивачка знаходиться за межами України. В акті зазначені вимоги не деталізовані і немає змоги визначити, який саме час та який обсяг робіт виконав адвокат. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, що передбачено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право ,не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно ч. 4ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Адвокат Братцева Надія Сергіївна представляла інтереси позивача у вказаній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2022 року. На виконання умов договору про надання правничої допомоги, були надані послуги на загальну суму 9000 грн., а саме: письмова консультація клієнта з питання процедури та порядку звернення до суду щодо стягнення аліментів із [PERSON] - 3000,00 грн., підготовка позовної заяви в інтересах Клієнта про стягнення аліментів до [PERSON] та подання її до Заводського районного суду м. Запоріжжя - 6000,00 грн. На підтвердження виконаних умов договору адвокат Братцева Н.С. надала акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 08.08.2023 та довідкупро отримання адвокатом Братцевою Н.С. від [PERSON] грошових коштів в сумі 9000 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи. При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Відповідач у своїх запереченнях зазначив що витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. є надто не спів мірними, оскільки вартість консультації - 3000 грн. та вартість складання позовної заяви про стягнення аліментів - 6000 грн., виходячи з того, що справа про стягнення аліментів є нескладною справою, робота виконана адвокатом є мінімальною, а надання консультації взагалі не відбулось, оскільки позивачка знаходиться за межами України. В акті зазначені вимоги не деталізовані і немає змоги визначити який саме час та який обсяг робіт виконав адвокат. Суд бере до уваги доводи відповідача щодо не співмірності заявлених витрат на правову допомогу із фактично понесеними, враховуючи складність справи та обсяг фактично виконаних робіт, а також відсутність в акті приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 08.08.2023 деталізованої інформації прот те, який саме час та який обсяг робіт виконав адвокат. Враховуючи викладене, суд вважає, що сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 9000,00 гривень не є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial