Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

03.07.2023 року позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її хрещений батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає: дружини та дітей у нього не було, він мешкав сам, останні роки життя за ним доглядала позивач. Спадкоємці інших черг спадкування до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. 16.06.2023 р року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ступінь споріднення між спадкоємцем та спадкодавцем не підтверджено. Також були виявлені розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме: у Договорі міни, посвідченого 16 грудня 2006 року за реєстровим №2487 Харченко О. А., приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зазначено «Подлєсний», а у свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] ». Факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме: Договору міни від 16 грудня 2006 року, в якому прізвище власника зазначено як « [PERSON] » (а прізвище спадкодавця в свідоцтві про смерть вказана [PERSON] ) підтверджується однаковим написанням імені та по-батькові спадкодавця та власника квартири, однією адресою проживання спадкодавця та адресою квартири, вказаної у Договорі міни від 16 грудня 2006 року. Також, дані обставини підтверджуються Витягом з домової книги, довідкою квартального комітету про фактичне проживання спадкодавця [PERSON] за спірною адресою. У 2014 році [PERSON] у зв`язку з поганим станом здоров`я запропонував [PERSON] проживати разом з ним, щоб вона допомагала йому в організації побуту, на що вона погодилась і у липні 2014 року вселилася в квартиру, в якій зареєстрована з 08.07.2014 року у встановленому законом порядку. З липня 2014 року і до смерті [PERSON] , позивач постійно проживала з ним і піклувалася про нього, вони вели спільне господарство, [PERSON] матеріально підтримувала свого хрещеного батька, а також доглядала за ним: готувала їжу, прала одяг, прибирала у кімнатах. [INFO] [PERSON] помер, витрати на його поховання несла позивач, оскільки дітей та близьких родичів у нього не було. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , Договору міни посвідченого від 16 грудня 2006 року за реєстровим №2487 на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я « [PERSON] »; визнати [PERSON] , спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представником відповідача Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Яковіною О. надано суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до вимог чинного законодавства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її рідною сестрою, яка з 2014 року проживала з [PERSON] , який не мав дружини та дітей, проживав за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою [PERSON] прибирала, готувала їжу, прала, а також приймала фінансову участь у заміні даху. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є сусідкою, а [PERSON] був її хрещеним батьком позивачки, вони проживали разом, приблизно 10 років, по [ADDRESS] . Таким чином, суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України, визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 квітня 2022 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області, підтверджується факт смерті [INFO] у м. Синельникове Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом №4 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] , на момент смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.23) та є зареєстрованою за цією ж адресою з 08.07.2014 року, згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , виданого 07.10.2014 року Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.8). Позивач надала суду копію договору Міни від 16.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу на підставі якого зареєстровано 31 липня 2007 року право приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.9, 26). Згідно копії Будинкової книги за вказаною адресою був також зареєстрований з 08.07.2014 року [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Суд зазначає, що вимога позивача [PERSON] щодо встановлення факту належності [PERSON] , померлому [INFO] , договору міни від 16.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А., зареєстрованого в реєстрі за №251, підлягає задоволенню, в зв`язку із помилковим зазначенням прізвища сторони договору міни, а саме: « [PERSON] », замість правильного [PERSON] . Крім того, власник до дня смерті не тільки був зареєстрованим за вказаною адресою, але й фактично проживав у вказаній квартирі. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З наданої суду копії спадкової справи №251/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась тільки [PERSON] , а за адресою: [ADDRESS] , з 08.07.2014 року зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , до дня смерті [INFO] (а.с.2,3,4,5,6,7.8). За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що за життя спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належало нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю з липня 2014 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відсутні спадкоємці першої-третьої черги в порядку спадкування за законом. Встановлено, що позивачем пред`явлено даний позов з метою захисту її права на спадкування майна померлого [PERSON] , оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved