Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №399. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позов обґрунтовує тим, що від вказаного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 10.03.2022 позивачка разом з дітьми виїхала за кордон до Німеччини і з цього часу шлюбні відносини з відповідачем припинилися через відсутність взаєморозуміння в питаннях ведення господарства, різні погляди на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги один до одного, Примирення сторін вважає неможливим. Ухвалою суду від 26.07.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 29.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просить суд залишити позовну заяву без розгляду, заперечує проти розірвання шлюбу. 06.09.2023 від позивачки надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, пояснив суду, що у березні 2022 він настояв, щоб його дружина вивезла дітей за кордон. З цього часу вони майже не спілкуються, шлюбні відносини припинені, він часто спілкується з дітьми. Зазначив, що відстань - не є підставою для розірвання шлюбу. Інших клопотання чи пояснень відповідачем в судовому засіданні надано (заявлено) не було. Заслухавши позивача, дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 листопада 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №399 (а.с.6) Від вказаного шлюбу, у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Позивачка у березні 2022 року з дітьми виїхала за кордон до ФР Німеччини, що не оспорюються сторонами та підтверджено відповідачем в судовому засіданні. Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння з питань ведення господарства, втратою почуття любові, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, різними поглядами на сімейне життя. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка категорично не бажає збереження шлюбу, на розірванні якого наполягає. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дитини (стаття 109 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб та наполягає на його розірванні. Окрім того, суд окремо зауважує, що в судовому засіданні відповідач пояснив суду, що дійсно стосунки між ним та позивачкою припинені з березня 2022 року, шлюбні відносини не підтримують, а тому підстав для відмови у задоволенні позову немає. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка до суду подала заяву про залишення шлюбного прізвища, а тому суд приходить до висновку про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ». Стосовно клопотання відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне. Статтею 257 ЦПК України перелічені підстави для постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення позивача та відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Оскільки позивачкою не заявлена вимога про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: approved