Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

14 липня 2022 року представник ТОВ «ООЕК» звернувся до Овідіопольского районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОК «ООЕК» та побутовим споживачем [PERSON] , що мешкає та є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах раніше укладеного договору зАТ «ДТЕК Одеські електромережі» №10758101 як з постачальником за регульованими тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме за фактом споживання електроенергії на об`єкт побутового споживача та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. За період червень 2019 року - травень2022 року боржник фактично спожив електричну енергію, проте ним не було здійснено повної оплати за спожиту електроенергію. У зв`язку з тим, що боржник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідну позовну заяву було подано за територіальною підсудністю саме до Овідіопольского районного суду Одеської області. 18 червня 2021 року ухвалою Овідіопольского районного суду Одеської області було відмолено у видачі судового наказу ТОК «ООЕК» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] . Ухвалою суду від 25липня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 24 жовтня 2022 року. У судове засідання 24 жовтня 2022 року з`явився представник позивача та надав до суду письмову заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання було відкладено на 24 листопада 2022 року. У судове засідання 24 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Судове засідання було відкладено на 09 лютого 2023 року. Разом з тим до Овідіопольського районного суду Одеської області відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. Так згідно відзиву відповідачем було зазначено, що з 09.09.2016 року власником квартири за адресою споживання електричної енергії: [ADDRESS] є громадянин [PERSON] . На підтвердження відповідного факту до свого відзиву відповідачем було додано копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315253356 від 16.11.2022 року та копію договору купівлі-продажу від 09.09.2016 року. 02.02.2023 року представником позивача ТОВ «ООЕК» через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему було подано клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Своє клопотання позивач обґрунтовував наступним: оскільки, у період виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію, що є предметом даної судової справи [PERSON] не була власником об`єкту, фактичним споживачем електричної енергії був [PERSON] , який приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії. Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено імперативну норму, згідно якої власність зобов`язує. Це правило конкретизоване у ст. 322 Кодексу, яка встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, котре йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Згідно ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. (Правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 р. по справі №920/1275/16) Отже, відповідно до положень наведених правових норм власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно так, щоб його використання не завдавало шкоди правам та охоронюваним законом інтересам інших суб`єктів. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 09 лютого 2023 року клопотання позивача було задоволено та ухвалено замінити неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У судове засідання 09 лютого 2023 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Судове засідання було призначено на 09 жовтня 2023 року. \~ \~ \~ \~У судове засідання 09 жовтня 2023 року учасники справи також не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч .1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Овідіопольського районного суду Одеської області, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Так з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ООЕК» з 01 січня 2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 62, ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії». Реєстр Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (АТ «Одесаобленерго») публічно розміщений на сайті останнього. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 р. побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області - це АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (АТ «Одесаобленерго») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області це ТОВ «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований п. 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії», п. 2 та п. 4 Постанови №312 від 14.03.2018 р. про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ). 3 01 січня 2019 р. відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.8 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р. «Про затвердження Правил poздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп.1.1.2; ч.3 пп. 3.1.6; абз.1-2 пп. 3.1.7; абз. 1-2 пп. 3.2.1; абз.1 пп.3.2.5; пп.3.3.1: пп.3.3.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» які затверджені Постановою HKPEKП № 312 від 14 березня 2018 року (далі - ПРРЕЕ) постачання електричної eнepгiї побутовим споживачам здійснюється ня підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ «OOEK» на підставі типового договору (додаток N 6 до ПPPEE), а також публічної комерційної пропозиції №1-УП «Споживач: індивідуальний побутовий споживач, колективний побутовий споживач» (що є невід`ємною частиною та додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), які опубліковані на офіційному сайті, а також в газеті «Одеські вісті» від 29 грудня 2018 року № 99. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації, i не потребує двостороннього підписання паперової форми договоpy. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз. 5 п. 13 розділу XVII ЗУ «Про ринок електричної енергії›. Між ТОВ «OOEK» та побутовим споживачем [PERSON] , який є власником а також споживачем електричної eнepгії за адресою: [ADDRESS] укладений договір про надання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті, а також в газеті «Одеські вісті» від 29.12.18р., № 99, на умовах раніше укладеного, договору з AT «ДТЕК Одеські електромережі», як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та її часткової оплати. Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» за відповідною адресою споживання електричної енергії відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до отриманих даних за особовим рахунком відповідачем за період червень 2019 року - травень2022 року спожито електроенергії в кількості 11041 кВт.год на загальну суму 16796,19гривень. Оскільки, станом на дату подачі дійсного позову, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію не погашена, позивач просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 16796,19 гривень. Суд враховує той факт, що ТОВ «ООЕК» зверталось до суду з відповідним вимогами в наказному провадженні, однак ухвалою Овідіопольского районного суду Одеської області від 18червня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за №312. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частинами 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про ринок електричної енергії» регламентовано порядок постачання електроенергії споживачам, а саме постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Таким чином [PERSON] є споживачем ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за адресою: 65029, м. Одеса, узвіз Степана Олійника, буд. 10, кв. 9. За змістом статті 11 ЦК України факт відкриття особового рахунку та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику», що узгоджується з постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 р. у справі № 509/3536/15-ц та постановою від 15 липня 2019 р. у справі №347/713/17. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» як постачальник електричної енергії свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Суд констатує, що взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 № 312. Частиною 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України, п. 5 ч. 3ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. З огляду на зазначене вище, із врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за спожиту електричну енергію, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію, в розмірі 16796,19гривень. Пунктом 10 частини 2 статті 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" встановлений обов`язок індивідуального споживача у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно приписів ч. 2ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями 625 ЦК України позивач не пред`явив. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки позов слід задовольнити повністю також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2481,00 грн. враховуюче наступне. Судом встановлено, що позивачем при подачі заяви про видачу судового наказу по справі №509/2711/21 було сплачено судовий збір у розмірі 227,00 грн. (платіжне доручення № 222055 від 24 грудня 2020 року, №131751 від 26.01.2021 року, за подачу до суду даної позовної заяви було спалено судовий збір у розмірі 2254,00 грн. (платіжне доручення № 9499665144 від 04липня 2022 року), всього 2481,00 грн. За подання позовної заяви майнового характеру на підставі п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», необхідно сплатити 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2481,00 грн. Так

Outcome: approved