Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миргородської державної нотаріальної контори, третя особа: [PERSON] про визнання постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] було відкрито у Другій миргородській державній нотаріальній конторі 21.09.2021 року за № 65/2021. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Біликівською сільською радою Миргородського району Полтавської області 20.11.2015 року за реєстровим № 248. Померлий заповідав своє майно: 1) земельну ділянку, кадастровий номер 5323280200:00:007:0138, площею 3,14 га, що знаходиться на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в рівних долях [PERSON] та [PERSON] , що приходяться рідними братами позивача; 2) земельну ділянку, кадастровий номер 5323280201:01:001:0112, площею 0,23 га, що знаходиться по [ADDRESS] , в рівних долях - позивачці та [PERSON] ; 3) земельну ділянку, кадастровий номер 5323280201:01:001:0113, площею 0,37 га, що знаходиться в с. Білики Миргородського району Полтавської області, в рівних долях - позивачці та [PERSON] ; 4) земельну ділянку, кадастровий номер 5323280201:01:001:0114, площею 0,40 га, що знаходиться в с. Білики Миргородського району Полтавської області - [PERSON] ; 5) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних долях - позивачці та [PERSON] . Житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,23 га кадастровий номер 5323280201:01:001:0112, що розташована за тією ж адресою, що й будинок. Земельна ділянка площею 0,37 га кадастровий номер 5323280201:01:001:0113, що розташована у с. Білики, Миргородського району Полтавської області належали померлому [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 21.11.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5521569 від 21.11.2004 року, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 216607 від 03.08.2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 216602 від 03.08.2006 року. Дружина спадкодавця (мати позивачки) - [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини. [PERSON] , син спадкодавця (брат позивачки), звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та за заповітом. [INFO] помер син спадкодавця (брат позивачки) - [PERSON] . За життя, 29.09.2021 він надіслав Укрпоштою заяву про відмову від спадщини, засвідчену за реєстровим № 521 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Цемахом В.А., на ім`я позивачки - [PERSON] , яку 02.10.2021 року було перенаправлено на адресу нотаріальної контори. Нотаріус Другої миргородської державної нотаріальної контори - Бобир Олена Юріївна, отримала та зареєструвала вказану заяву вже 08.10.2021 року. Позивачка протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, а навпаки вчинила дії по її прийняттю та звернулася до виконуючої обов`язки державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області Бобир Олени Юріївни з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом та за заповітом після померлого [INFO] батька - [PERSON] . Але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено по причині, що нотаріусу не можливо встановити коло спадкоємців, які б могли спадкувати майно за вищезазначеним заповітом та законом, що залишилось після [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріус не має можливості визначити розмір часток у спадщині кожного спадкоємця. Позивач вважає відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що порушує її права на спадщину, та обмежує її, як спадкоємця, в спадкуванні відповідного майна. Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник, адвокат Жиліна О.В. не з`явилися. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 66-67). Представник відповідача Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, завідувач Миргородської державної нотаріальної контори О.Бобир надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 65). В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю (а.с. 63). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] (а.с.13). Спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] було відкрито у Другій миргородській державній нотаріальній конторі 21.09.2021 року за № 65/2021. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Біликівською сільською радою Миргородського району Полтавської області 20.11.2015 року за реєстровим № 248 (а.с.14). До складу спадкового майна входять будинок в [ADDRESS] (а.с.10) та земельні ділянки (а.с.16, 17). Позивачка прийняла спадщину відповідно до заяви про прийняття спадщини (а.с.43). Інші спадкоємці також визначилися з прийняттям спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Постановою від 19.11.2021 року в.о. державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через неможливість встановити коло спадкоємців, які б могли спадкувати майно за заповітом і законом та немає можливості визначити розмір часток у спадщині кожного спадкоємця (а.с. 9, 10). Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1251, 1261, 1267, 1268 1270, 1273, 1275, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст.\~1296\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Відповідно до положення ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право па спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців (ст. 1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що у нотаріуса після відкриття спадщини після смерті [PERSON] , наявні усі документи, які підтверджують обсяг спадкового майна та коло спадкоємців, які прийняли або відмовилися прийняти спадщину, нотаріус повинен видати свідоцтво про право на спадщину позивачу. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Тлумачення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, справи даної категорії розглядаються в порядку позовного провадження як спір про право. У разі пред`явлення вказаних позовних вимог до державного нотаріуса, відповідачем буде відповідна державна нотаріальна контора. Це зумовлено тим, що державний нотаріус, крім загального статусу нотаріуса, також має особливий статус - працівника юридичної особи, тобто державної нотаріальної контори. Розгляд справ про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні здійснюється судами за загальними правилами ЦПК. У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Згідно з п.п. 4.12 п.4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 року (в редакції на момент винесення постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину визначено, що нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Враховуючи те, що позивач до закінчення шести місячного строку для прийняття спадщини звернулася до державного нотаріуса, прийняла спадщину після померлого батька, у спадковій справі наявні усі правовстановлюючі документи щодо спадкового майна, на яке було відкрито спадщину, заповіт спадкодавця не скасований, а також те, що вимога позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину не суперечить чинному законодавству України. Згідно ст. 12 та ст. 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. За правилами ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп, які підтверджені квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved