Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 червня 2019 року близько 20 години 30 хвилин у місті Ірпінь на перехресті вулиць Варшавська-Покровська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Згідно висновку №304072019 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 21 серпня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ««ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , становить 72 675,76 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля ««Пежо», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту АМ/4895180. Позивач намагався звернутися до ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» із заявою про страхове відшкодування, однак страхова відсутня за адресою місця знаходження та не відповідає на телефонні дзвінки. Вказуючи на те, що страхове відшкодування на даний час не виплачено, а завдавачем шкоди є саме відповідач, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з останнього грошових коштів для повного відшкодування завданої шкоди, що дорівнює сумі не виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні з підстав наявності у відповідача страхового полісу, а відтак він не є належним відповідачем у даній справі. Треті особи в судове засіданні не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, при цьому представником МТСБУ надіслано до суду пояснення на позов, у яких останні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 11 червня 2019 року близько 20 години 30 хвилин у місті Ірпінь на перехресті вулиць Варшавська-Покровська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку №304072019 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 21 серпня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ««ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , становить 72 675,76 грн. Судом також встановлено, що на момент зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , відповідача у даній справі, була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» згідно полісу АМ/4895180, що діяв на момент ДТП. Позивач за виплатою понесених втрат до ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ»не звертався. Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. «Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2023 4 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальністі. Отже, за аналізом наведених норм законодавства, які регулюють відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та встановлених договором лімітів відповідальності, відповідач [PERSON] не є відповідальною особою, адже обов`язок по відшкодуванню шкоди за зазначених вище умов лежить саме на страховій компанії. При цьому, суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що у зв`язку з неможливістю стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії відшкодування збитків має бути здійснено завдавачем шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Великої палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17 суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших співвідповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Отже визначення відповідачів, предмету позову, підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] пред`явлено позов про відшкодування матеріальної шкоди лише до [PERSON] , який не є належним відповідачем у даній справі, своїм правом на підставі ст. 51 ЦПК України щодо залучення до участі у справі співвідповідачів - страхової компанії та МТСБУ він не скористався, а перехід обов`язків страховика за договорами цивільно-правової відповідальності стосовно виплати страхового відшкодування до третіх осіб відбувається виключно у разі його ліквідації або згоди самого завдавача шкоди, проте як відповідач, як винна у спричиненні шкоди майну позивача особа, згоди на її добровільне відшкодування не надав, а страховик ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» на день розгляду справи не є ліквідованою юридичною особою, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню судові витрати та витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed