Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 15.08.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис № 401. В обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2014 року між сторонами був укладений шлюб. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з подружжя не склалося, їх відносини з часом ускладнилися та погіршилися, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть. Спорів щодо поділу спільного майна, місця проживання, виховання та утримання дітей між сторонами не має. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Ухвалою суду від 13.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримуються стороною позивача у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 серпня 2014 року, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис № 401, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~У відповідності\~ до ст. 113 СК України суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved