Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову вказав, що по судовому наказу від 12 серпня 2019 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що за погодженням з відповідачем сплачував щомісяця на утримання сина 1300 грн, а в квітні, у зв`язку з її зверненням до ДВС для примусового стягнення аліментів утворилася заборгованість у розмірі 87579 грн, частина якої погашена. По судовому наказу від 29 травня 2023 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу), на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Станом на 23 червня 2023 року заборгованість становить 5996 грн. \~ \~ \~ \~Сукупний розмір аліментів, що мають стягуватися з нього щомісячно на утримання трьох дітей становить 58,33%, що перевищує визначений частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір утримання із заробітної плати. \~ \~ \~ \~Окрім того, вважає несправедливим утримання його заробітку на утримання сина [PERSON] , а на двох інших дітей - по 1/6. Враховуючи вказане, посилаючись на частину першу статті 192 СК України, у зв`язку зі зміною матеріального стану, пов`язаного з необхідністю сплачувати аліменти на двох інших дітей та зменшенням у зв`язку з цим розміру його заробітної плати, яку він отримує на руки, позивач просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього по судовому наказу від 12 серпня 2019 року у справі № 684/546/19 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з розміру його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на розмір 1/6 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. 04 серпня 2023 року відповідач [PERSON] через представника адвоката Поворознюка Б.М. подала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити в позові. Заперечуючи проти позову, вказала, що жодної домовленості про сплату аліментів у меншому, ніж визначено судовим наказом розмірі, між нею та позивачем не було. Вважає помилковим твердження позивача про те, що стягнення аліментів у розмірі 58,33 % порушує вимогу частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на вимоги частини третьої статті 70 вважала такий розмір не може перевищувати 70%. При цьому покликалася на постанову ВС від 05 листопада 2018 року у справі №522/19526/16-ц, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що у разі відрахування із заробітної плати боржника аліментів на утримання неповнолітніх дітей по кількох виконавчих документах, загальний розмір відрахувань не може перевищувати 70 відсотків. Вважала, що сплата аліментів у меншому розмірі та виникла у зв`язку з цим заборгованість, стягнення аліментів за двома виконавчими листами не є підставою для зменшення їх розміру, а зміну майнового стану позивач не довів, враховуючи, що позивач працездатний, здоровий, не є безробітним, вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів (акр.спр.35-38). 21 серпня 2023 року позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився з аргументами відповідача, щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень пояснив, що свої позовні вимоги пов`язує зі зміною матеріального стану у зв`язку з виникненням обов`язку згідно з судовим наказом від 29 травня 2023 року сплачувати аліменти в розмірі 1/3 його заробітку на двох його інших дітей; вказав на погіршення стану здоров`я у період з 2020 до 2021 роки та додав до відповіді на відзив консультаційні висновки невролога та висновки МРТ (арк.спр.53-54). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просив задовольнити. При цьому вказав, що бажає, аби діти отримували аліменти в однаковому розмірі, стягнення аліментів у розмірі щодо однієї дитини та по 1/6 щодо інших його дітей вважає несправедливим. Окрім того зазначив, що у зв`язку зі станом здоров`я йому важко сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відповіді на відзив, просила відмовити в його задоволенні. При цьому вказала на те, що жодної домовленості між нею та позивачем щодо сплати аліментів у меншому, ніж визначеному судовим наказом, розмірі не було; позивач не спілкується з дитиною, не цікавиться ним, дитина його практично не знає. Представник відповідача адвокат Поворознюк Б.М. в судовому засіданні заперечив проти позову, вважав його необгрунтованим. Вказав, що позивач не довів належними та допустимими доказами зміну свого майнового стану та погіршення стану здоров`я, а сплата аліментів на інших дітей не є визначеною статтею 192 Сімейного кодексу України підставою для зменшення їх розміру. Наголосив на тому, що старша дитина позивача має право на належний рівень розвитку та життя. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 10 серпня 2023 року подала суду заяву, за змістом якої просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів (арк.спр.45). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 12 липня 2023 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (арк.спр.19). 10 серпня 2023 року судове засідання у справі відкладено за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою від 04 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про долучення доказів. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позову, зважаючи на таке. Суд установив, що згідно з судовим наказом від 12 серпня 2019 року у справі №684/546/19, з [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк.спр.5). Відповідно до судового наказу від 29 травня 2023 року у справі №684/272/23, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк.спр.10). Довідкою від 22 червня 2023 року №25.12/32/4320 підтверджено, що 12 квітня 2023 року Старосинявський відділ ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області відкрив виконавче провадження з виконання судового наказу у справі №684/546/19 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] ; а довідкою від 22 червня 2023 року №25.13/32/4324 підтверджено відкриття 30 травня 2023 року виконавчого провадження з виконання судового наказу у справі №684/272/23 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] (арк.спр.6, 11). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №71552811, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 22 червня 2023 року становить 84347,42 грн (арк.спр.7-9). Сукупний дохід [PERSON] у період з 01 грудня 2022 року до 31 травня 2023 року склав 115837,20 грн, що підтверджено довідкою ТОВ «ЕЛЕВАТОР БУД ІНВЕСТ» від 08 червня 2023 року (арк.спр.12). У різні місяці сума доходу різна, зокрема: у грудні 2022 року 25 284 грн; у січні 2023 року 20 091,20 грн; у лютому 2023 року 17 351,20 грн; у березні 2023 року 18 408,40 грн; у квітні 2023 року - 17 351,20 грн; у травні 2023 року 17 351,20 грн (арк.спр.12). Відповідно до довідки від 30 червня 2023 року №98, виданої Старосинявською селищною радою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та не проживають: брат [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] , братова [PERSON] , [INFO] (арк.спр.13). 03 листопада 2021 року позивач [PERSON] звертався до медичного центру «Ультрадіагностика» в м. Хмельницький для дослідження екстракраніальних відділів брахіоцефальних артерій, за результатами якого отримав заключення (арк.спр.55) та за рекомендаціями якого пройшов МРТ, отримавши висновок (арк.спр.56). 03 листопада 2021 року звертався за консультацією до невролога медичного центру «Марія», м Хмельницький, в ході якого призначено лікування та надано рекомендації; 11 листопада 2023 року повторно звертався до невролога, у консультативному висновку відмічено про зменшення інтенсивності головного болю, висновок містить інформацію про діагноз та призначене лікування (арк.спр.57, 58). Позивач, вказуючи на наявність підстав для зменшення розміру аліментів, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. До спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, з приводу виконання обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд застосовує такі норми права. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша та друга статті 155 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). Отже, враховуючи вимоги наведених вище норм права, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров`я. Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, у якій зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликався на те, що з часу постановлення судових рішень про стягнення з нього аліментів змінились обставини, а саме у нього змінився матеріальний стан та погіршився стан здоров`я. Обґрунтовуючи погіршення матеріального стану вказав, що таке пов`язане зі сплатою аліментів на двох інших дітей. Дослідивши надану позивачем довідку про доходи від 08 червня 2023 року, суд установив розмір доходу [PERSON] у період з 01 грудня 2022 року до 31 травня 2023 року, який змінювався як в сторону зменшення, зокрема в січні, лютому 2023 року, так і збільшувався в березні 2023 року. При цьому відповідно зменшувався та збільшувався розмір утримань. Вказане підтверджує розмір доходу позивача у конкретний період часу, проте не підтверджує погіршення його матеріального стану після постановлення судового рішення у формі судового наказу. Вказане також жодним чином не свідчить про зміну матеріального стану позивача до рівня, що об`єктивно перешкоджало б йому сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі. Сплата аліментів на дітей згідно з судовим наказом від 29 травня 2023 року у справі №684/272/23 не свідчить про зміну матеріального становища позивача [PERSON] , а свідчить про виконання обов`язку утримувати неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , який він добровільно не виконував. Позивач [PERSON] вказав також на погіршення свого стану здоров`я. Такі його доводи суд відхиляє, оскільки надані ним висновки медичного центру «Ультрадіагностика», протокол МРТ, консультаційні висновки невролога від 03 та 11 листопада 2021 року підтверджують його стан здоров`я у листопаді 2021 року, проте не свідчить про його погіршення після видання судового наказу від 12 серпня 2019 року у справі №684/546/19. Доводи позивача про законодавчу можливість стягнення з нього відрахувань у розмірі лише 50 відсотків від заробітку у зв`язку зі сплатою аліментів суд відхиляє з огляду на таке. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Оскільки із заробітної плати позивача [PERSON] здійснюються відрахування у зв`язку зі стягненням аліментів на неповнолітніх дітей, на такі відрахування не поширюється вимога щодо розміру відрахувань у 50 відсотків, визначена першим реченням абзацу першого частини третьої статті 70 вказаного закону. У даному випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд відхиляє аргументи позивача про узгодження з відповідачем щомісячної сплати на утримання сина коштів у сумі 1300 грн, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного позивач не надав, а відповідач та її представник вказані обставини в судовому засіданні заперечила. Щодо вказівки\~позивача на\~несправедливий розмір\~часток від\~його доходу,\~у яких\~присуджено кошти на утримання усіх його дітей (аліменти), то на переконання суду, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Окрім того, суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального\~кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, яке батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише їх мінімальні розміри. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Отже, оскільки позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану та погіршення стану здоров`я, а визначений судовим наказом від 12 серпня 2019 року у справі №684/546/19 розмір аліментів, який стягується з позивача [PERSON] на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , відповідає вимогам закону, відсутні підстави для зменшення його розміру. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи відмову в задоволенні позову, покладає понесені позивачем витрати на оплату судового збору на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed