Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства. В обґрунтування позову позивач вказує, що [PERSON] (попереднє прізвище - [PERSON] ) [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Міським виділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 13 червня 2014 року, серії [NUMBER] . На момент народження дитини батьком дитини у свідоцтві про народження був зазначений чоловік позивачки з яким вона перебувала у шлюбі на момент зачаття дитини - [PERSON] (відповідач -2 по справі). Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаїв у справі № 2/489/600/2014 від 10 лютого 2014 року шлюб, зареєстрований 11.07.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. При цьому, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України). 23 червня 2015 року [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] та остання після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка про що зроблено актовий запис № 363. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малиновського міського управління юстиції від 23 червня 2015 року, серії [NUMBER] Життя подружжя складалося не проста, тому лише через тривалий час позивачка розповіла про можливе батьківство відпвідача-1. З початком повномасштабного вторгнення на територію України [PERSON] вступив до лав ЗСУ. Після переоцінки життя та життєвих цінностей, які відбулися після 24 лютого 2022 року подружжя вирішало зробити тест ДНК та кінцева для себе з`ясувати питання батьківства. Відповідно до висновку експерта № 88 від 30.03.2023 року молекулярно-генетичний аналіз ДНК встановив, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,9999999999% . Виходячи з викладеного позивач просила суд Визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Одеси, РНОКПП [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 13 червня 2014 року, серії [NUMBER] видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції), який народився у місті Миколаїв, та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] ( [INFO] ) від 13 червня 2014 року № 1752, зробленого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції а саме: в графі «батько» вказати « [PERSON] » громадянин України», змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 06 червня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26 червня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача. Під час судового засідання призначеного на 06 липня 2023 року суд ухвалив залучити до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування ПРА ОМР. 20 липня 2023 року до суду надійшла відповідь від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] значиться зареєстрованим [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 28 вересня 2023 року з`явились позивач, представник позивача [PERSON] , представник третьої особи органу опіки та піклування Гаврилюк А.А. Під час судового засідання у присутності представника органу опіки та піклування було опитано малолітнього [PERSON] . Останній пояснив, що вважає батьком [PERSON] , полюбляє гратись з татом та сестрою. [PERSON] не знає. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, рекомендоване повідомлення направлене на адресу відповідача повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково відповідача було сповіщено шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади». Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Судом встановлено, що [PERSON] (попереднє прізвище - [PERSON] ) [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Міським виділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 13 червня 2014 року, серії [NUMBER] . На момент народження дитини батьком дитини у свідоцтві про народження був зазначений чоловік позивачки з яким вона перебувала у шлюбі на момент зачаття дитини - [PERSON] (відповідач -2 по справі). Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаїв у справі № 2/489/600/2014 від 10 лютого 2014 року шлюб, зареєстрований 11.07.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. При цьому, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України). 23 червня 2015 року [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] та остання після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка про що зроблено актовий запис № 363. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малиновського міського управління юстиції від 23 червня 2015 року, серії [NUMBER] Відповідно до висновку експерта № 88 від 30.03.2023 року молекулярно-генетичний аналіз ДНК встановив, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,9999999999% . Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 122 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Предметом доказування у справах щодо батьківства та материнства є відсутність та/або наявність кровного споріднення між особою і дитиною. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи судами, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зважаючи на те, що стороною позивача, окрім експертного висновку про біологічне батьківство, було надано інші докази в підтвердження його вимог щодо батьківства відносно дитини та відповідач визнає батьківство позивача, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. Враховуючи те, що судом встановлено факт батьківства, то такі обставини дають право на визначення даних про батька дитини із врахуванням цього. Стаття 1 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» визначає, що акти громадянського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові. Вони є юридичними фактами, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов`язків. Акти громадянського стану підлягають обов`язковій реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану», про кожний факт реєстрації акту громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видаються відповідні свідоцтва про народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміну прізвища, імені та по батькові на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками. Відповідно до п.п.2.13.1 п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, аналізуючи положення законодавства, суд вбачає, що рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису народження дитини. Із врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню як законний та обґрунтований, у зв`язку з чим суд постановляє рішення щодо його задоволення.

Outcome: approved