Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

04 серпня 2023 року до суду електронною поштою надійшла позовна заява, підписана власним електронним цифровим підписом, у якій позивач, посилаючись на статті 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , який був зареєстрований 19 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 06. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем [PERSON] знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 19 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 06. Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Причиною її звернення до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характерів у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. На час реєстрації шлюбу вона була впевнена, що вони з відповідачем зуміють побудувати дружню та міцну родину, проте, як виявилося з часом, у них з чоловіком зовсім різні погляди на сімейне життя, на вирішення конфліктів та суперечок в ньому, на знаходження спільної мови та в цілому на права і обов`язки подружжя. Наразі вони з відповідачем не знаходять спільної мови та взаємного порозуміння. Останні роки між нею та відповідачем досить часто виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого вони стали відчувати себе чужими людьми. Все це в цілому призвело до того, що з січня поточного року подружні стосунки між нею та відповідачем припинилися, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Фактично їх з відповідачем сім`я розпалася, тому, в подальшому, сугубо формальному збереженні шлюбу, вона не бачить сенсу. Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 04 жовтня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, від позивача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку\~ [PERSON] ,\~якому адресовано\~судову повістку\~разом із\~позовною заявою,\~додатками до\~неї, копію ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі та копію ухвали про відкладення розгляду справи,\~за зареєстрованим\~місцем проживання,\~вважається належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання відповідно\~до частини\~8\~статті 128\~ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 04 жовтня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до\~частини\~2\~статті\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 19 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 19 січня 2008 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 06. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади № 2023/005624357, № 2023/005624446, виданих 24 липня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характерів у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. На час реєстрації шлюбу позивач була впевнена, що вони з відповідачем зуміють побудувати дружню та міцну родину, проте, як виявилося з часом, у них з чоловіком зовсім різні погляди на сімейне життя, на вирішення конфліктів та суперечок в ньому, на знаходження спільної мови та в цілому на права та обов`язки подружжя. Наразі сторони не знаходять спільної мови та взаємного порозуміння. Останні роки між позивачем та відповідачем досить часто виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого вони стали відчувати себе чужими людьми. Все це в цілому призвело до того, що з січня поточного року подружні стосунки між сторонами припинилися, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Фактично сім`я позивача та відповідача розпалася, тому, в подальшому, сугубо формальному збереженні шлюбу, позивач не бачить сенсу. Відповідно до\~положень\~статті\~51\~Конституції\~України,\~частини\~1\~статті\~24\~СК\~України\~шлюб ґрунтується\~на\~вільній\~згоді жінки\~і\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, діти сторін: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з позивачем. З метою матеріального забезпечення дітей, позивач одночасно з поданням позовної заяви про розірвання шлюбу звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів із відповідача на утримання їх спільних дітей. На час звернення до суду з даною позовною заявою спірних питань по розподілу сумісно нажитого майна між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved