Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: 16 серпня 2023 року [PERSON] поштовим відправленням направила на адресу суду вищевказану позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що 25.01.2019 зроблено актовий запис № 9, після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25.01.2019. Від даного шлюбу в них народилися: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб не склався через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, між ними відсутні спільні інтереси, їх характери є несумісними, у зв`язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Їхні подружні відносини фактично припинені з 12.02.2023. З цього часу вони не ведуть спільне господарство, їхній шлюб носить формальний характер. Надання строку на примирення не виправить ситуацію, що склалася у їхньому шлюбі, а тільки погіршить стан відносин між ними. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася. Її представник - адвокат Чорненький В.І., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1206503 від 04.09.2023 (а.с. 21), вказав, що неодноразово, у тому числі перед даним судовим засіданням, з`ясовував у своєї довірительки, чи підтримує вона заявлені позовні вимоги, на що отримав відповідь, що на розірванні шлюбу вона наполягає, тому він позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, шлюб з відповідачем розірвати, прізвище позивачки залишити без змін, судові витрати на її користь з [PERSON] не стягувати. Рішення про розірвання шлюбу ухвалити в підготовчому судовому засіданні, взявши до уваги визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду скерував заяву, в якій просив підготовче судове засідання провести в його відсутності з участю його представника - адвоката Жовніра М.Й., з яким він 25.09.2023 уклав угоду про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 29). Позовні вимоги [PERSON] визнає до початку розгляду справи по суті повністю, просить суд їх задовольнити та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 28). Представник відповідача - адвокат Жовнір М.Й., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1050984 від 28.09.2023 (а.с. 31), в підготовчому судовому засіданні вказав, що його довіритель визнає повністю позов про розірвання шлюбу, тому він таку його позицію підтримує. Зазначив, що всі спроби зберегти сім`ю не дали бажаного результату. На даний час спору щодо визначення місця проживання дітей чи майна між сторонами немає. [PERSON] любить своїх дітей, братиме активну участь у їх вихованні та утриманні. Однак просить, щоб усі питання щодо їх виїзду з матір`ю за кордон вирішувалися цивілізованим шляхом та не чинились йому перешкоди в їх вихованні, проведенні часу разом. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 29 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті у порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого судового засідання. 07 вересня 2023 року від представника позивачки поступило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 07.09.2023 задоволено. 27 вересня 2023 року від відповідача на електронну адресу суду поступила заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у шлюбі з 25 січня 2019 року, який зареєстрований 25.01.2019 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.01.2019 (а.с. 4). Як вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.06.2019, серії [NUMBER] від 16.03.2021, у сторін народилися [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 22, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 92 (а.с. 5, 6). Сторони вживали заходів для збереження сім`ї, однак такі не дали бажаного результату, вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, які також висловлені їхніми представниками, вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберігати сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечив [PERSON] , визнавши позов. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей, які на момент розгляду справи в суді проживають разом з матір`ю, не має. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно д ост. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141, 142 ЦПК України. При цьому враховує, що [PERSON] у зв`язку з розглядом даної справи понесла 1073 гривні зі сплати судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 12). Вказані витрати представник позивачки просив з відповідача на користь його довірительки не стягувати. Однак з огляду на те, що до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 56, 105, 110, 112-114 СК України, ст. 200, 206 ЦПК України,

Outcome: approved