Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 25.06.2005 року між ними зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між сторонами не склалися з причини розходження поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбних відносин позивачка вважає не можливим, тому звернулась з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: [ADDRESS] , що знаходиться на тимчасово окупованій території, суд не мав можливості перевірити його зареєстроване місце проживання у встановленому порядку. [PERSON] викликалась до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З огляду на те, що відповідач в жодне судове засідання не з`явилась, на виконання вимог ч.11 ст.128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подавала, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних документів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25.06.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 164, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають, на теперішній час спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved