Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2022 року сторони не проживають разом, відповідач перебуває за кордоном, працює водієм вантажного автомобіля, має власне життя. Позивач з сином проживає за місцем реєстрації. Фактичні шлюбні відносини припинились, позивач не відчуває будь яких почуттів до чоловіка, їх відновлення неможливе, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача та дитини. Спору з поділу спільного майна на даний час немає. Збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 12.09.2023 року. У судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить не стягувати із відповідача судові витрати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 01 листопада 2013 року, шлюб зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 1280, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 01.11.2013 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.12). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру на примирення у сторін немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1, 3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved