Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі ТОВ «ФК «Ріальто») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором № 210112-32011-2 від 12.01.2021, що виникла станом на 13.03.2023 у сумі 23\~745,20 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, з яких:\~4\~000,00\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~2\~945,20\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими\~відсотками згідно\~п.\~1.2.\~кредитного договору,\~16\~800,00\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими\~відсотками відповідно\~до п.\~3.3.\~кредитного договору.\~В обґрунтування\~вимог зазначено\~укладення між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінанс Інновація»\~(торгова\~марка «MONETKA»)\~та [PERSON] \~указаного договору\~та отриманн6я\~відповідачем кредиту\~у сумі\~4\~000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів шляхом\~переказу на\~її платіжну\~картку,\~емітовану АТ\~«КБ «Приватбанк\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~1,7%\~від суми\~кредиту за\~кожен день\~користування та\~3,5%\~від залишку\~суми кредиту\~за кожен\~день прострочення\~терміну повернення\~кредиту.\~На підставі\~договору відступлення\~права вимоги\~№ 01/07/021-Р/М\~від 01.07.2021,\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~210112-32011-2\~від 12.01.2021 перейшло до позивача. Тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Як установлено судом та не оспорюється учасниками процесу, 12 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено договір № 210112-32011-2, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4\~000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, шляхом переказу на його на електронний платіжний засіб, що належить позичальникові, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку, визначеного в п. 1.3ж. договору. (а.с.18-19). Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua та підписаний кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до \~Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.4 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені на сайті monetka.ua. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору) позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги до позичальників за кредитним договорами, зокрема й до відповідача (а.с.44-46). Згідно з витягом із акту приймання-передачі прав до договору відступлення прав вимоги від 01.07.2021, позивачу передано право вимоги до позичальника [PERSON] за договором № 210112-32011-2 від 12.01.2021 на загальну суму заборгованості 23\~745,20 грн. (а.с. 46). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом частини 8\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивачем надано: кредитний договору, додатку 1 до Договору (графік розрахунків), розрахунок заборгованості клієнта, витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи http://monetka.ua з хронологією дій щодо укладення кредитного договору, тощо. Вищезазначене підтверджує факт отримання кредитних коштів відповідно до умов укладеного договору. За частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач [PERSON] станом на 13.03.2023 має заборгованість у сумі 23\~745,20 грн. (а.с. 22), яка складається з наступного: -4\~000,00 грн. заборгованість за кредитом; -2\~945,20 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом за період з 12.01.2021 по 15.01.2021; -16\~800,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день неправомірного користування кредитом за період з 19.02.2021 по 18ж.06.2021 включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, яку суд вважає можливим задовольнити. Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, в матеріалах цивільної справи при подані позову представником позивача було заявлено про попередній розрахунок витрат, які відповідач очікує понести на правничу допомогу у сумі 9\~000,00 грн. та надано копії договору про надання професійної (правничої) допомоги, свідоцтва, акту прийому передачі послуг та платіжного доручення. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 містяться висновки: «Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Враховуючи викладене, оскільки відповідач у цій частині вимог позивача заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат не заявляла, вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved