Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , заінтересована особа Одеська міська\~рада про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документу, із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку [ADDRESS] , укладеного 21 березня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Одеської державної нотаріальної контори Бєляєвою І. У своїй заяві [PERSON] посилається, на те, що 21.03.1978р. вона уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] , належної йому частини будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у вказаному договорі було допущено неправильність запису прізвища ім`я та по батькові покупця, а саме вказано [PERSON] замість вірного [PERSON] . Таким чином допущені розбіжності, які не надають можливості розпоряджатися належним їй майном, за даних обставин вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Представник заявника в призначене судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити заяву та встановити відповідний факт. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] . Судом встановлено, що 21.03.1978р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за реєстром № 3149, відповідно до умов якого остання придбала у власність 1/3 частину будинку [ADDRESS] . (а.с. 8-9) При цьому право власності було зареєстровано за [PERSON] в ОМБТІ 04.04.1978 р. за № 1307 стр. 289 кн. 180, та відомості були внесені до інвентарної справи № 3602. (а.с. 9 на звороті) У вищезазначеному договорі прізвище ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] », проте згідно паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , прізвище ім`я та по-батькові становить « [PERSON] ». (а.с. 7) Таким чином, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища та імені заявника є наслідком технічної помилки допущеної під час складання відповідного правовстановлюючого документу, оскільки всі наявні документи, що підтверджують особу заявника містять її прізвище ім`я та по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй свідоцтва про право власності на квартиру. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей\~45,\~46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні імені заявника, виникла в результаті описки (граматичної помилки). Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на належну їй частку квартири дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право розпоряджання своєю власністю. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved