Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У лютому 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми в якості страхового відшкодування у розмірі 19215 гривень 39 копійок. Позов мотивує тим, що 25.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ АТФ АГРО ДІЛО було укладено договір доровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.4133921, предметоя якого є страхування автомобіля «SKODA», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18.07.2020 року на польовій дорозі с. Садове с. Промінь, 3 км. + 100 м. трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «SKODA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-2105, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.08.2020 року у справі №485/933/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. 20.07.2020 року до позивача звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспрортного засобу у зв`язку із дорожньо-транспрортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 46350 грн. Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату срахвового відшкодування. Остання здійнила виплату відшкодування в межах ліміму відповільаності, а саме 27134 грн. 61 коп. На час звернення позивача до суду із даним позовом залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сумою франшизи, а саме 19215 грн. 39 коп. На адресу відповідача була направлена претензія щодо виплати суми (різниці) страхового відшкодування, яка залишилась без реагування, станом на 21.02.2023 року суму страхового відшкодування відповідачем не погашено. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 19215 гривень 39 копійок, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.92-94). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.103). Відповідач в судові засідання, призначені на 12.09.2023 року, 02.10.2023 року повторно не з`явився, про час, місце та дати судових засідань повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку (а.с.106, 115-116). Крім того відповідач про час, місце та дати судових засідань повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.102, 112). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №133921, предметоя якого є страхування автомобіля «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.44-54). 18.07.2020 року о 13 год. 20 хв. на польовій дорозі с. Садове с. Промінь 3 км + 100 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За вказаною подією постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.08.2020 року по справі №485/933/20, яка набрала законної сили 01.09.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується копією постанови (а.с.69-70). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 20.07.2020 року страхувальник ТОВ «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.59-63). На підставі рахунку-фактури №ЛВ-0000350 від 05.08.2020 року (а.с.71), страхового акту №UA2020071800019/L11/01 від 25.08.2020 року (а.с.72) та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту (а.с.73) на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №133921 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 46350 грн. відповідно до платіжного доручення №46072 від 26.08.2020 року (а.с.74). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» на підставі страхового полісу №106392689, що встановлено з відповіді від НПУ (а.с.65-68). Позивач 15.12.2020 року звернувся до страхової компанії відповідача ПрАТ СК «ВУСО» із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суборгації №370/2020 на суму 46350 грн. (а.с.75). Остання здійнила виплату відшкодування в межах ліміму відповільаності, а саме 27134 грн. 61 коп. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума страхового відшкодування 19215 грн. 39 коп. Позивачем на адресу відповідача [ADDRESS] , було направлено претензію щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 19215 грн. 39 коп. (а.с.76-77). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №133921 виконано в повному обсязі. Відтак, саме відповідач має відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 19215 грн. 39 коп., яка залишилася невідшкодованою після здійснення виплати позивачу суми страхового відшкодування страховою компанією відповідача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доведеність Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заявлених позовних вимог до про стягнення з [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19215 грн. 39 коп., тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. У відповідності до статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений згідно платіжної інструкції №88499 від 17.01.2023 року судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved