Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

24.05.2023 представник позивача Мужик Н.Т., в інтересах АТ "СЕНС БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.09.2017 у розмірі 87944,32,73 грн., станом на 22.01.2023 та судові витрати в розмірі 2684, 00 грн. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 07.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по цивільній справі за позовною заявою представника позивача акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 03.07.2023 за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 30.06.2023 представник [PERSON] адвокат Крушенівський Р.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що вищевказана ухвала була отримана відповідачем за первісним позовом лише 24.06.2023, а судове засідання призначено на 03.07.2023, так у [PERSON] недостатньо часу для підготовки відзиву на позовну заяву (а.с.38). Того ж дня, представник [PERSON] адвокат Крушенівський Р.О. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.41). Судове засідання по справі було призначено на 11.09.2023. 18.07.2023 представник [PERSON] адвокат Крушенівський Р.О. подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити позивачу за первісним позовом в повному обсязі (а.с.49-53). Крім того, представник відповідача за первісним позовом адвокат Крушенівський Р.О. 18.07.2023 подав зустрічну позовну заяву до АТ «СЕНС БАНК» про визнання Оферти на укладення угоди про надання кредиту - нікчемним та зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 20.07.2023 зустрічна позовна заява залишена без руху та надано позивачу за зустрічним позовом десятиденний термін, з дня отримання ухали, для усунення зазначених недоліків. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 08.09.2023 прийняв зустрічний цивільний позов [PERSON] до АТ «СЕНС БАНК» про визнання положення\~оферти на\~укладення угоди\~про надання\~кредиту щодо\~обов`язку\~позичальника сплачувати\~плату за\~розрахунково-касове\~обслуговування щомісячно\~нікчемним та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 02.10.2023 за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Первісний позов представник АТ «СЕНС БАНК» обґрунтовував тим, що 07.09.2017 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 50061603. Згідно цього кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 99979,20 грн, а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Разом з тим позивач за первісним позовом вказав, що 12.08.2022 зальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача за первісним позовом внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Так, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість за кредитним договором становить 87944,32 грн тому, позивач за первісним позовом змушений звернутися до суду з даним позовом. Зустрічний позов представник [PERSON] адвокат Крушенівський Р.О. обґрунтував тим, що 07.09.2017 між АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «СЕНС БАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту №500616033, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, акцепту пропозиції на укладення зазначеної угоди; анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «СЕНС БАНК») на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «СЕНС БАНК»); додатку №1 до угоди про надання кредиту №500616033 від 07.09.2017 графіка платежів та розрахунку сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. За умовами оферти на укладання угоди про надання кредиту №500616033 від 07.09.2017 [PERSON] (колишнє прізвище [PERSON] ) було надано споживчий кредит у розмірі 99979,20 грн, фіксована процентна ставка становить 12,99% річних, кредит виданий на 48 місяців, дата повернення кредиту 08.09.2021. Відповідно до п.5 вказаної Оферти під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: за надання кредиту 0 грн, без ПДВ; за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (далі ПТКС) -1,8% від суми переказу без ПДВ; за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує 1500,00 грн, без ПДВ щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до Оферти на укладення угоди про надання кредиту №500616033. У підсумку плата за користування та обслуговування кредиту складає суму у розмірі 100\~742,12грн, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків саме на шкоду споживача. Як вбачається, на користь банку за період з 09.10.2017 по 09.01.2023 [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 67\~906,67грн., за розрахунково-касове обслуговування. Факт оплати цих внесків відповідачем за первісним позовом не заперечується, про що свідчить довідка, надана суду в рамках заявленого банком позову про стягнення боргу за кредитним договором. Крім того, представник [PERSON] адвокат Крушенівський Р.О. стверджує, що банкам забороняється від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Так, [PERSON] встановлено обов`язок щомісячної плати (комісії) за послуги банку, які за законом банк має один раз на місяць надати безоплатно, положення Оферти на укладення угоди про надання кредиту №500616033 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним, а для недопущення порушення прав позичальника, суму вже сплаченої [PERSON] комісії необхідно зарахувати в рахунок погашення кредиту. Таким чином, представник позивача за зустрічним позовом просить визнати положення Оферти на укладення угод про надання кредиту №500616033 від 07.09.2017 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемними, а також зобов`язати АТ «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок заборгованості 5000616033, шляхом зарахування коштів в розмірі 67\~906,67грн., що сплачені [PERSON] за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок сплати заборгованості за кредитом. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Представник позивача за первісним позовом та в судове засідання призначене на 02.10.2023 не з`явився, проте в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Крім того, представник позивача не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання 02.10.2023 - не з`явився, проте в 08.09.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.78). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відтак, сторони вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог частини 5 статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецького О.Ю. від 02.10.2023 у задоволенні клопотання [PERSON] адвоката Крушенівського Р.О. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Правом на подачу відзиву на зустрічну позовну заяву у встановлений законом строк відповідач за зустрічним позовом не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав. Суд установив,\~що за умовами Оферти на укладання угоди про надання кредиту №500616033 від 07.09.2017 [PERSON] (колишнє прізвище [PERSON] ) було надано споживчий кредит у розмірі 99979,20 грн, фіксована процентна ставка становить 12,99% річних, кредит виданий на 48 місяців, дата повернення кредиту 08.09.2021 (а.с.4). Згідно Оферти на укладання угоди про надання кредиту (далі Оферта) під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, а саме: а) за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (далі ПКТС) агентів банку 1,8% суми платежу, без ПДВ. Комісійну винагороду, що вказана в пункті 5.1 Оферти, запропоновано сплачувати кожного разу у випадку ПТКС агентів ПАТ «Альфа-банк» під час здійснення будь яких платежів за Угодою про надання кредиту із використанням ПТКС; б) за переказ коштів з допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування банкоматів банку з функцією cash-in у випадку, якщо сума платежу становить до 5000,00 грн (включно) 15,00 грн без ПДВ. Комісійну винагороду, що вказана в цьому підпункті запропоновано сплачувати кожного разу при здійсненні відповідних платежів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-банк» (банкомат з функцією cash-in); в) за приймання готівкових коштів від клієнтів з подальшим зарахуванням на рахунки в банку запропоновано встановити у розмірі 50,00 грн. без ПДВ, комісійну винагороду за надання кредиту - 0грн., за обслуговування кредиту 1500,00 грн. Відповідно зі своєї сторони АТ «Альфа-Банк» направив відповідь про прийняття цієї пропозиції (акцепт) (а.с. 5), в якій зазначені такі ж самі умови кредитування та наведено застереження, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані цією Угодою, регулюються Договором. Договір визначає всі умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді. Його діюча редакція розміщена: www.alfabank.com.ua. Угода є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до пункту 2.7 Договору, якщо умовами Угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов`язань за Угодою, вчиняє дії на користь Позичальника по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань Позичальника за Угодою. У випадку укладення Угоди Банк надає Позичальнику наступні послуги з розрахунково-касового обслуговування кредитної заборгованості, а саме: - Надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за Угодою та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Угодою про надання споживчого кредиту, що надаються: а) з використанням телефонного зв`язку, в Контакт-центрі, через IVR-menu, б) шляхом оброблення запитів, що направлені Банку Позичальником із використанням Системи Інтернет сервісу «My Alfa-Bank» та надання відповідей на відповідні запити Позичальника, тощо. - Надання інформації (виписок) по рахунках з використанням SMS повідомлень щодо суми платежу за Угодою про надання споживчого кредиту, щодо зарахування платежу на Рахунок (погашення заборгованості) тощо. - Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефонних каналах зв`язку через Контакт-центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення відповідних повідомлень на адресу електронної пошти Позичальника, що вказана останнім в Анкеті-заяві про акцепт (у випадку наявності) щодо: а) надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, б) зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості, в) про стан кредитної заборгованості. - Надання виписок по рахункам та/або довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по електронній пошті за електронною адресою, що вказана Позичальником в Анкеті-заяві про акцепт: а) E-mail довідка про стан кредитної заборгованості. - Розшук (запит), уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно до запитів Позичальника. - Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування Позичальника та виписок по рахунку для погашення заборгованості за письмовим зверненням Позичальника. За надання вищевказаних послуг Позичальник сплачуватиме Банку Комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, розмір та порядок оплати якої визначається умовами Угоди. У пункті 2.7.1 Договору визначено, що у випадку, якщо умовами Угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування, зокрема, комісії за обслуговування кредиту, в цьому разі комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується Позичальником щомісячно за кожний місяць користування Кредитом відповідно до Графіку платежів, який є Додатком до Угоди. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода нараховується, починаючи з дня надання Кредиту по дату остаточного повернення Кредиту, що вказана в Угоді. Також Позичальник зобов`язується сплатити комісійну винагороду, що вказана в цьому підпункті, за останній місяць користування Кредитом не пізніше дати остаточного повернення Кредиту за Угодою. 07.09.2017 між [PERSON] та ПрАТ "СК Альфа Страхування" було підписано комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальника № 006.500616033.111 (а.с. 7). Також 07.09.2017 [PERSON] було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" (а.с. 7 на звороті, 8), в якій підтверджується, що при її поданні вона письмово ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від ПАТ "Альфа-Банк", про всі його переваги та недоліки. Крім того, шляхом підписання Додатку №1 до Угоди про надання кредиту «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» сторони погодили графік погашення заборгованості, де в стовпчику під №7.2 розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку, у зокрема розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1500,00 грн щомісячно (а.с. 6), а також паспорт споживчого кредиту яким теж передбачено щомісячну плату за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1500,00 грн (а.с. 8 на звороті). 07.09.2017 [PERSON] направила АТ «Альфа-Банк» оферту (пропозицію) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 9), в якій нею зазначені обрані умови кредитування, а АТ «Альфа-Банк» направив відповідь про прийняття цієї пропозиції (акцепт) (а.с. 9 на звороті), в якій зазначені такі ж самі умови кредитування та наведено застереження, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту. Згідно з наданим банком позивачем за первісним позовом розрахунком (а.с. 12), заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 22.01.2023 становить 87 944, 32 грн. Такожбанком позивачем за первісним позовом надані належні та достатні докази щодо видачі відповідачці кредиту, користування нею кредитними коштами (зокрема виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 07.09.2017 по 22.01.2023 (а.с. 13-19), внаслідок чого суд констатує існування між сторонами кредитних правовідносин. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юрижичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 26). З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2023 [PERSON] була надіслана досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.20, 21-24). Крім того, в матеріалах справи міститься відомості, що 12.08.2022 зальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача за первісним позовом внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022 (а.с.25-26). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором банк заявив до стягнення заборгованість станом на 22.01.2023 у сумі 87944,32 грн, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості (а.с.12 та на звороті) та випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 07.09.2017 по 22.01.2023 (а.с.13-19). Представник позивача за зустрічним позовом надав копії документів про підтвердження зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] (а.с.62-66). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідках. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (п. 98 постанови ВП ВС від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18). Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 р. у справі № 463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення та вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Таким чином, у рамках розгляду даної справи суд зазначає, що вимога зустрічного позову про визнання положення\~оферти на\~укладення угоди\~про надання\~кредиту щодо\~обов`язку\~позичальника сплачувати\~плату за\~розрахунково-касове\~обслуговування щомісячно\~нікчемним є неналежним способом захисту порушеного права. Водночас Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 20 червня\~2023 року у справі № 554/10517/16-ц, провадження № 14-76цс22 звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони»)\~суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (провадження № 14-206цс21, пункт 9.58)). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду не зв`язана посиланнями на норми права, зазначеними у позовній заяві та в інших письмових заявах учасників справи. За змістом частини 2 статті 638 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі статті 640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги (частина 15 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). На підставі статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017, у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пунктом 4 частиною 1 статті 1 та частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08.06.2017 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Отже, встановлення банком комісії за обслуговування кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, відповідає положенням Закону України\~Про споживче кредитування. Аналогічні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44 цс21). У рамках розгляду даної справи, пунктом 5.1 укладеної між сторонами угоди встановлено сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1500,00 грн щомісячно, що на думку відповідача за первісним позовом суперечить вимогам частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свідчить про нікчемність цієї умови договору. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом просить суд зобов`язати АТ «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, шляхом зарахування коштів в розмірі 67\~906,67грн., що сплачені за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок сплати заборгованості. Як вбачається з паспорта споживчого кредиту [PERSON] 07.09.2017 своїм підписом підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. У паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 99 929,20 грн, мета отримання кредиту споживчі цілі, строк кредитування 48 місяців ), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (фіксована процентна ставка 12,99 % річних), порядок повернення кредиту, додаткова інформація: пеня відсутня, штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів; інші важливі правові аспекти (споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування»). Підписавши паспорт споживчого кредиту від 07.09.2017, в якому визначено умови кредитування, [PERSON] погодилась на укладення оспорюваного кредитного договору на визначених і погоджених сторонами умовах. Отже, позивач була ознайомлена про умови кредитування та реальну ціну фінансової послуги, які вона мала би розуміти, підписуючи кредитний договір. Комісія за видачу та обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, вона встановлена у твердій грошовій сумі, що не суперечить вимогам законодавства. Отже, умова кредитного договору про сплату комісії не створює дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін та не завдає шкоди споживачеві. Крім того, позивач погодилася із усіма умовами, а отже, було досягнуто згоди на укладення кредитного договору та всіх його істотних умов. Однак, після укладення угоди позичальник не виявила наміру відкликати свою згоду, що свідчить про наявність у неї волі до укладення оскаржуваного правочину та настання відповідних наслідків, які ним обумовлені. Отже, умови кредитного договору в частині сплати щомісячної комісії повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Позивачем не доведено, що дії позивача при укладанні кредитного договору суперечили волевиявленню відповідача та вимогам закону. Крім того, 07.09.2017 [PERSON] направила АТ «Альфа-Банк» оферту (пропозицію) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій нею зазначені обрані умови кредитування, а АТ «Альфа-Банк» направив відповідь про прийняття цієї пропозиції (акцепт), в якій зазначені такі ж самі умови кредитування та наведено застереження, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту. А незнання закону чи неправильне його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійним. З наведеного вбачається, що між сторонами було укладено змішаний договір, що містить у собі ознаки угоди про надання особистого кредиту, відкриття відновлювальної кредитної лінії, про розрахунково-касове обслуговування, в тому числі про розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості на підставі договору про комплексне банківське обслуговування, а за надання зазначених послуг встановлюється комісійна винагорода. Після укладення оскаржуваної угоди позивач певний час виконувала свої зобов`язання та не виявила наміру відкликати свою згоду, що свідчить про наявність у неї волі до укладення оскаржуваного правочину та настання відповідних наслідків що ним обумовлені. Враховуючи те, що за ініціативою [PERSON] було укладено вказаний кредитний договір з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», до якого за погодженням сторін включено умову про оплату позичальником послуги з розрахунково-касового обслуговування з чітким визначенням її розміру, терміну і порядку її оплати банку і ця умова не суперечить положенням статті\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність»,\~пункту 4\~частини першої\~статті 8\~Закону України «Про споживче кредитування» і, відповідно, умови договору про сплату комісії не є несправедливими та необґрунтованими. Отже, з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що при укладенні оспорюваної угоди про надання кредиту в частині щодо нарахування комісії та плати за розрахунково-касове обслуговування, їй не було надано відомості, які потрібні клієнту при укладенні угоди та, що укладення вказаної угоди не відповідало її волі, встановивши, що вимоги Закону України «Про споживче кредитування» про надання споживачу інформації перед укладенням кредитним договором відповідачем належно виконані, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконував його, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитування та уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, при цьому ознак для кваліфікації умов договору несправедливими судом не встановлено, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову в частині визнання положення оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемним як недоведеного та необґрунтованого. Відповідно відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості, оскільки така позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання положення оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемним. Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Споживач не зобов`язаний сплачувати будь-які інші платежі у зв`язку з відмовою від договору про споживчий кредит. Відтак, позивач мала передбачену законом можливість після підписання кредитного договору протягом тривалого строку детально оцінити його умови та в разі необхідності відмовитися від кредитного договору, однак вказаною можливістю на власний розсуд не скористалась і з вересня 2017 року виконувала умови договору, не маючи до них заперечень. Отже, у зв`язку з тим, що відповідач за первісним позовом порушила умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконує неналежним чином, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, з урахуванням відсутності доказів укладення між сторонами договору про реструктуризацію кредитної заборгованості, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 87 944,32 грн. Відповідачем за первісним позовом не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача за первісним позовом на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved