Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

В лютому 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-6) до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 2 на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди - розмір матеріального збитку 69482,56 грн. - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача витрати пов`язані з евакуацію транспортного засобу у розмірі 34000,0 грн.; - стягнути з відповідача 1 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди - витрати на квитки 2135,68 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 100000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 липня 2022р. об 08:18 год. на а/д Київ-Чоп М-06, 742 км мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: «Skoda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 1 та «Ford» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 1, що встановлено постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022р. по справі № 306/1266/22. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з Висновком експерта № 12/07-01 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 13 липня 2022р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 69482,56 грн. Крім того, позивач також поніс витрати з евакуації з місця ДТП належного йому автомобіля в розмірі 34000,0 грн., а також членам своєї сім`ї, були придбані квитки на залізничний транспорт, з метою повернення додому. До того ж, позивач вважає, що йому також було спричинено моральну шкоду, внаслідок пошкодження належного майна, а також додаткових зусиль, яких він вимушений прикласти для відновлення душевного спокою. Оскільки в позасудовому порядку відповідачі 1, 2, відмовляються відшкодувати спричинену матеріальну і моральну шкоду, при цьому позивачем були виконанні всі положення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та подані до відповідача 2 заява про настання страхового випадку та заява про виплату суми страхового відшкодування, а відповідач 1 особисто обіцяв відшкодувати витрати, пов`язані з евакуацією автомобіля позивача з місця ДТП, проте в подальшому відмовився; позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 22 червня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 91-97), в якому відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши, що доводи і аргументи позивача щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди суперечать положенням ст. ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір моральної шкоди є необґрунтованим та безпідставним, і дає підстави для висновку, що позивач за рахунок відшкодування моральної шкоди бажає збагатитись, у зв`язку з чим відповідач 1 просив суд відмовити в задоволенні позову і стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу. Відповідь на відзив відповідача 1 до суду не подавалась. Відповідач 2 відзив на позов не подавав. В судове засідання 02 жовтня 2023р. сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Сторона позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Решта учасників процесу поважність причин неявки не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалося сторонами, що 08 липня 2022р. об 08:18 год. на а/д Київ-Чоп М-06, 742 км мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Skoda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 1 та «Ford» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 1, що встановлено постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022р. по справі № 306/1266/22. Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідача 1, була застрахована, згідно договору обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР/206184908 у відповідача 2, термін дії з 09 жовтня 2021р. по 08 жовтня 2022р., ліміт за шкоду заподіяну майну 130000,0 грн., франшизи - 0,0 грн. Судом встановлено, що автомобіль «Ford» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач звертався до сторони відповідачів 1, 2 для відшкодування завданої йому шкоди. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок зазначеної вище ДТП, йому була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з Висновком експерта № 12/07-01 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 13 липня 2022р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 69482,56 грн. Судом встановлено, що позивачем було здійснено витрати з евакуацію з місця ДТП до місця свого проживання належного йому автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , вартість зазначеної послуги склала 34000,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 28, 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правові позиції Великої Палати Верховного Суду, в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18), суд приходить до висновку, що з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 103482,56 грн. (69482,56 грн. + 34000,0 грн.). Доводи сторони позивача про стягнення витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля позивача в солідарному порядку з відповідачів 1, 2 судом оцінюються критично, в силу положень ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правових позицій Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018р. по справі № 308/3162/15-ц. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, крім позивача, як власника автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , зазначеним автомобілем безпосередньо після пригоди не могли користуватися також, і члени його сім`ї (дружина та неповнолітні діти), у зв`язку з чим позивач вимушений був придбавати квитки на залізничний транспорт, для можливості членам його сім`ї повернутися додому, за місцем постійного проживання. В силу положень ст. 22 ЦК України, суд вважає, що з відповідача 1 на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати позивача, як законного представника своїх неповнолітніх дітей витрати, пов`язані з придбанням ним квитків на залізничний транспорт у розмірі 1297,4 грн.; стосовно витрат на квиток для дружини позивача, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду лише в своїх інтересах, і не в інтересах своєї дружини, яка не уповноважувала його на представництво. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем адміністративного правопорушення позивачка, зазнала майнових втрат внаслідок пошкодження її автомобіля та душевних страждань, було змінено її звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача 1 позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем значний проміжок часу, при цьому судом встановлено, що ДТП мала місце в Закарпатській області, позивач постійно проживає в Київській області, що додатково вимагало від останнього дій щодо здійснення евакуації належного йому автомобіля до місця проживання, який був технічно ушкодженим, а також додаткового часу щодо організації повернення додому членів його сім`ї, які перебували разом з позивачем на час ДТП, тому суд вважає вірним, що з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 50000,0 грн., Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1087,2 грн.; з відповідача 2 - 1060,18 грн. Стосовно вимог відповідача 1 про стягнення на його користь з позивача витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині вказані витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки стороною відповідача не було надано належні і допустимі докази на підтвердження цих витрат.

Outcome: partial