Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є співвласниками земельної ділянки розміром 1,6525 га, яка розташована на території Мельниківської сільської ради Золотоніського району, Черкаської області, кадастровий номер 7125186400:04:000:5254, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 січня 2023 року. Позивач неодноразово пропонував відповідачу здійснити розподіл земельної ділянки в натурі. Згідно плану розподілу між співвласниками земельної ділянки, площею 1,6525 га позивачу та відповідачу визначили в натурі межі розмежування вказаної земельної ділянки на 2 окремі земельні ділянки. Згідно з кресленням, площа земельної ділянки №1 [PERSON] становить 0,8263 га, площа земельної ділянки №2 [PERSON] становить 0,8262 га. Перебування земельної ділянки у спільній частковій власності перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю. Оскільки в позасудовому порядку відповідач відмовився вирішити вказаний спір, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 січня 2023 року посвідченого держаним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л. М. спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] є її сини [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частку, зокрема, земельної ділянки розміром 1,6525 га, кадастровий номер 7125186400:04:000:5254, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Згідно із планом розподілу земельної ділянки, кадастровий номер 7125186400:04:000:5254, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва визначено в натурі положення межі розмежування вказаної земельної ділянки на 2 (дві) окремі землеволодіння: площа земельної ділянки №1 [PERSON] становить 0,8263 га, площа земельної ділянки №2 [PERSON] становить 0,8262 га (а.с. 13). Так, 24 липня 2023 року позивач звернувся до відповідача з письмовою пропозицією про досудове врегулювання спору щодо поділу земельної ділянки (а.с. 14). На підтвердження направлення вказаної пропозиції позивач надав копію підтвердження про відправлення (а.с. 15). Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється". Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України передбачено земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи ту обставину, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 1208,50 гривень, до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги визнав, а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, що складає 604,25 гривень, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 604,25 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved