Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У липні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] , в якому представник позивача просить розірвати шлюбу укладений між сторонами. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. 23.07.2023 року вимоги цієї ухвали виконано. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.08.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача до суду подано заяву, у якій він просить провести розгляд справи за його з позивачем відсутності, зазначаючи що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просить розглядати справу без його участі при цьому зазначаючи, що позовні вимоги визнає. Зважаючи на зазначене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 25.03.2016 року, між [PERSON] та [PERSON] , Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 101. Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони примиритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved