Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У липні 2023 із позовом звернулася [PERSON] , яка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на квартиру під [ADDRESS] . Мотивувала тим, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме квартира по [ADDRESS] . Отримати спадкове майно вона не в змозі оскільки померла за життя не оформила право приватної власності на нього. Ухвалою суду від 19.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.10. 2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Представник відповідача покладався на розсуд суду. Суд дослідивши надані докази встановив, [PERSON] та заявниця є рідними сестрами (свідоцтва про народження та шлюбу а.с. 17, 20, звор. стор. ). [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] та померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис (свідоцтво про смерть а.с. 16). Реєстрація права приватної власності на спірну квартиру в БТІ не проводилася (відповідь а.с. 16 звор. стор.). Квартира за адресою [ADDRESS] була корпоративною, управляючою житлово-експлуатаційною конторою була «Бригантина», яка на теперішній час на території міста Вінниці припинила своє існування. Заборгованості зі сплати за житлово комунальні послуги, за вказаною вище адресою немає. Після сперті [PERSON] заявниця подала заяву про прийняття спадщини, проте отримала відмову. Нотаріус обґрунтував відмову відсутністю документів, що підтверджують право приватної власності спадкодавеці на спадкове майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд приймає до уваги клопотання представника позивача про залишення судового збору за ними, тому не застосовує норми ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved