Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У червні 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що неодноразово рішеннями Донецького окружного адміністративного суду дії/бездіяльність відповідача визнавались протиправними та було зобов`язано здійснити перерахунок його пенсії. Вказані рішення оскаржувались відповідачем та рішення Донецького оружного адміністративного суду залишалися без змін, або скасовувались з ухваленням нових рішень починаючи з травня 2021 року по поточний рік. Проте, до теперішнього часу ГУ ПФУ в Донецькій області перерахунок пенсії з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно та з 04.09.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії не здійснено та сума заборгованості за результатами перерахунку не сформована й не виплачена. Зазначає, що внаслідок протиправних дій він зазнав моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, порушенні його життєвих планів, оскільки він, його дружина і син - є інвалідами, особами найбільш соціально вразливими, тому йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя, погіршенні стану здоров`я, нервових розладах та перевтомленні, а відтак додаткового лікування, коштів на яке не вистачає, враховуючи те, що він разом з родиною є внутрішньо-переміщеними особами, винаймають житло, сплачують комунальні послуги. Рішення судів в до теперішнього часу залишаються не виконані, що є підставою для стягнення моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача 40\~000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що визначальним для відшкодування моральної шкоди є наявність вини її заподіювача, вказує, що у ГУ ПФУ в Донецькій області відсутня така вина, оскільки нараховані кошти позивачу на виконання судових рішень мають бути виплачені за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Так, судові рішення, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, обліковуються Головним управлінням. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. На даний час план доходів і видатків на 2023 рік для Донецької області не затверджено. Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування даного судового рішення не залежить від волі Головного управління і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав. Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення. Також вказує, що позивачем не надано належних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди його здоров`ю, чи завдання йому інших втрат немайнового характеру з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем. Позивач посилається виключно на той факт, що він є внутрішньо переміщеною особою та особою з інвалідністю, такі посилання не є коректними, оскільки в наявних умовах військового стану більш ніж 7 млн. людей є ВПО і ці обставини жодним чином не пов`язані а ні з Головним управлінням, а ні з Пенсійним фондом України взагалі. Сам лише факт порушення прав Позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Зазначає, що на теперішній час позивачу за прийнятими рішеннями у сукупності було нараховано 11\~383,23 грн. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Державної казначейської служби України, який був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 19.05.2021 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення в справі №200/1540/21-а, яким було встановлено протиправність бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не здійснення перерахунку та виплати на користь [PERSON] пенсії, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого була нарахована пенсія, суми індексації грошового забезпечення в розмірі 782, 81 грн, починаючи з 28.11.2019. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого була нарахована пенсія, суми індексації грошового забезпечення в розмірі 782, 81 грн, починаючи з 28.11.2019. 07.03.2023 року Донецьким окружним адміністративним судом, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023року визнано протиправним дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови [PERSON] у нарахуванні та виплаті з 01.03.2023 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, визначеного на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 в справі №200/4350/22. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області провести [PERSON] нарахування та виплату з 01.03.2023 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, визначеного на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 в справі №200/4350/22 з урахуванням раніше виплачених сум. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року у справі № 200/4410/22 скасовано, прийняти нове, яким позов [PERSON] до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області з непроведення нарахування [PERSON] компенсації втрати частини доходу за затримку виплати пенсії за весь період її невиплати, нарахованої на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2021 року у справі № 200/7255/21, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі № 200/11618/21, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 серпня 2022 року у справі № 200/13658/21. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за час затримки виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі № 200/7255/21, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 року у справі № 200/11618/21, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.08.2022 року у справі № 200/13658/21 за весь період її невиплати. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.03.2023 задоволено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.03.2023 р. у справі № 200/4485/22 скасовано та прийнято нове, яким визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в здійсненні [PERSON] виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно, з 04.09.2019 по 31.12.2019 в повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб № 103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум та зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити [PERSON] виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно, з 04.09.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум. Статтею 56 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної\~шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 124 Конституції України,ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає доведеним факт заподіяння Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його організації. Протиправність дій/бездіяльності відповідача неодноразово було встановлено: рішеннями Донецького окружного адміністративного суду та постановами Першого апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial