Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду з позовом до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Іршавської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 18 жовтня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 46. Від даного шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у лютому 2018 року. Рішенням Іршавського районного суду від 20 лютого 2019 року, шлюб між сторонами розірвано. Через небажання зі сторони відповідача забезпечувати дитину матеріально позивачка змушена була звернутись до суду про стягнення аліментів на малолітню дочку та на себе до досягнення дитиною трьох років.\~Згідно рішення\~суду призначено аліменти у розмірі 1200 гривень на утримання дочки [PERSON] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько дитини, [PERSON] , донечкою майже не цікавиться з самого народження. Позивачці невідомо де працює та проживає відповідач. Ніякого зв`язку відповідач з позивачкою та дитиною не підтримує, участі у вихованні дитини не приймає, потрібної матеріальної допомоги не надає. Це свідчить, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відтак, оскільки батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Представником відповідача адвокатом Мешко В.М. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно до якого зазначено, що відповідач [PERSON] позовні вимоги\~ [PERSON] не\~визнає і\~просить в\~них відмовити.\~Дійсно,\~їх дочка\~ [PERSON] проживає\~разом з\~позивачкою в\~с.Брід.\~ З дня народження доньки позивачка перешкоджає відповідачу в спілкуванні з нею. У нього постійно виникають проблеми в зустрічі та спілкуванні з дочкою. Він бажає спілкуватися з [PERSON] , займатись її вихованням, піклуватись про її стан здоров`я, дбати про її фізичний\~і духовний\~розвиток,\~вітати зі\~святами,\~їздити на\~відпочинок та\~ін.\~З серпня 2018\~року позивачка\~не відповідала\~на дзвінки,\~не пускала\~його до\~дитини.\~Він \~не \~мав можливості\~бачити дочку.\~Відповідач не\~пиячить,\~працює,\~забезпечений житлом,\~транспортним засобом.\~На підставі\~його заяви\~30.01.2019\~Службою у\~справах дітей\~Іршавської районної\~ради \~відповідачу визначено\~порядок його\~участі у\~спілкуванні та\~вихованні [PERSON] ,\~який позивачка\~теж постійно\~порушувала.\~На даний\~час він\~одружився та\~має двох\~дітей,\~але бажає\~спілкуватися та\~займатися вихованням\~ [PERSON] .\~У березні\~2023\~року позивачка\~звернулася до\~Служби у\~справах дітей\~Іршавської міської\~ради з\~заявою щодо\~ \~наданні \~їй \~висновку \~ про\~ \~доцільність \~ позбавлення\~ його\~батьківських прав відносно\~ [PERSON] .\~Рішенням комісії\~вирішено про\~недоцільність позбавлення\~його батьківських\~прав.\~У зв`язку\~з перебуванням\~відповідача за\~межами області,\~членами комісії\~рекомендовано позивачці надавати можливість спілкуватись батькові з дитиною через засоби стільникового зв`язку, але позивачка категорично відмовилася. Позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що вона не погоджується з доводами та з викладеними обставинами відповідача у відзиві. Вона не перешкоджала і не перешкоджає йому у спілкуванні з динькою, також, відповідачем не доведено, що вона не відповідала на його дзвінки з серпня 2018 року. Відповідач заявляє, що він бажав би займатись вихованням дитини, чи її лікуванням, але за більше ніж 5 років від моменту народження дитини і до сьогоднішнього часу жодного разу не виявив такого бажання. Також відсутні докази щодо матеріального забезпечення та сімейного стану відповідача. На даний час відповідач сплачує аліменти в сумі 1200 грн. За весь час з 2018 року по 2023 рік відповідач перерахував додаткові кошти в сумі 4000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. Зазначила, що батько не цікавиться дитиною, при цьому, не заперечила, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня. Вони припинили фактичне проживання через один місяць після народження дитини. Ніякої додаткової допомоги, крім аліментів в сумі 1200 грн. та одноразової допомоги в сумі 4000 грн., з того часу відповідач не надає. Щодо спілкування дитини з ним через засоби стільникового зв`язку вона дійсно не дозволяє, з причини, що [PERSON] не знає свого батька і для неї буде незрозумілим - хто з нею спілкується. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мешко В.М. зазначила, що відповідач на даний час перебуває за межами області, де проживає позивачка з донькою, і не має змоги спілкуватися з [PERSON] особисто. З моменту коли сторони розлучились позивачка перешкоджала в спілкуванні та побаченні йому з дочкою, не відповідала на телефонні дзвінки. Відповідач звертався з заявою до Органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні дитини. Але після винесення рішення позивачка також перешкоджала відповідачу спілкуватися з дочкою. Відповідач бажає приймати участь у вихованні дочки, заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що позивачка зверталась до Служби у справах дітей Іршавської міської ради щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Протокольним рішенням комісії прийнято про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Підтримує дане рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Під час засідання комісії було встановлено, що батько бажає спілкуватись з донькою, аліменти сплачує, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, крім цього, відкрив на ім`я дочки [PERSON] рахунок в банку на який кожного місяця надсилає кошти. Також зазначила, що комісією було рекомендовано позивачці щодо спілкування відповідача з [PERSON] через засоби стільникового зв`язку, але позивачка повідомила, що не дозволить спілкуватися по телефону [PERSON] з батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань не заявляв, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. У зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 18 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, укладено шлюб, а/з 46 (а.с. 8). Відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.02.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Актом обстеження від 08.05.2023 № 02.4-02/58 складеним комісією Брідського старостинського округу №2 Іршавської міської ради, довідкою Брідської сільської ради Іршавського району від 21.01.2019 та довідкою Іршавської міської ради №02.4-01/183 від 08.05.2023 підтверджено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , 2018 року народження (а.с.11, 27, 31). Відповідно до довідки №25 від 11.05.2023 Брідського ЗДО Іршавської міської ради Закарпатської області , зазначено, що зі слів вихователів групи яку відвідує [PERSON] , батько дитини жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладу, не цікавився її вихованням і не здійснював оплату за відвідування дошкільного навчального закладу (а.с.15). Відповідно до довідки №22 від 23.06.2023 Брідського ЗДО Іршавської міської ради Закарпатської області , зазначено, що зі слів вихователів групи яку відвідує [PERSON] , батько дитини жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладу, не цікавився її вихованням і не здійснював оплату за відвідування дошкільного навчального закладу (а.с.17). Відповідно до довідок від 22.06.2022 та №121 від 05.08.2022 виданих лікарем ЗПСМ [PERSON] . Боримською зазначено , що вона є сімейним лікарем дитини [PERSON] , 2018 року народження. Дитина часто хворіє і потребує постійного лікування. Батько дитини [PERSON] жодного разу не приводив на огляд, лікування чи вакцинацію дитину [PERSON] , не цікавився станом її здоров`я особисто або в телефонному режимі (а.с.18, 30). Відповідно до виконавчого листа від 30.05.2018 стягнуто з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 травня 2018 року (а.с.36). Довідкою про отримання аліментів від 22.06.2022 № 7025/20.11-30 виданої Іршавським відділом державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області підтверджується те, що [PERSON] отримувала аліменти через Іршавський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з гр. [PERSON] на утримання дитини [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області №33 від 30.01.2019, розглянувши заяву гр. [PERSON] встановлено йому графік побачень з донькою [PERSON] (а.с.28). Згідно до повідомлення від 27.03.2023 № 13-11/50 служби у справах дітей Іршавської міської ради заява [PERSON] щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.03.2023. Протокольним рішенням комісії прийнято про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Повертаючись до обставин даної справи, суд вважає, що позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дочки. Під час розгляду справи, як представник відповідача так і представник третьої особи стверджували, що батько дитини [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, стверджуючи, що бажає піклуватися про неї. Тобто батько дитини [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про те, що він зацікавлений у збереженні зв`язку з дочкою, а отже не можна стверджувати про те, що змінити його поведінку у кращу сторону неможливо. Також установлено, що наразі батько дитини [PERSON] відсутній за місцем проживання, даний факт не оспорювався позивачем, а отже невідвідування батьком дитини, зокрема за місцем проживання, пов`язане перш за все з його відсутністю за місцем проживання, і таке на думку суду не може бути розцінено як свідоме та винне ухилення відповідача від участі у вихованні дочки. Стосовно твердження позивача про те, що відповідач зовсім відмовляється від спілкування з дочкою, то як стверджено представником органу опіки та піклування у судовому засіданні, та підтверджено позивачкою, що саме позивачка категорично відмовляє відповідачу у спілкування з дочкою через засоби стільникового зв`язку, і суд приймає до уваги таке пояснення. Крім того, суд бере до уваги щодо відсутності заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду. Відтак, на думку суду, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності у даному випадку тих виняткових обставин, для можливості застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є не доведеним та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed