Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

22 червня 2023 року заступник керівника\~Чернігівської окружної\~прокуратури звернулась\~до суду\~з позовом\~в інтересах\~держави в\~особі Державної\~екологічної інспекції\~у Чернігівській\~області до\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~в якому,\~згідно заяви\~про уточнення\~позовних вимог\~від 11.07.2023,\~просить стягнути\~солідарно з\~відповідачів на\~користь держави\~41262\~грн.\~74\~коп. на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, шляхом їх перерахування одержувачам: 30% від суми, що становить 12378 грн. 82 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 8252 грн. 55 коп. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету та 50% від суми, що становить 20631 грн. 37 коп. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Чернігівської міської ради. Обґрунтовано позов тим, що відповідачі своєю протиправною поведінкою, що виразилась у незаконному добуванні (вилову) риби цінних видів завдали істотної екологічної шкоди навколишньому природному середовищу (державі) на загальну суму 41262 грн. 74 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі відзивів на позов не подали. Прокурор у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує. Державна екологічна інспекція у Чернігівській області надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, вказавши, що позов підтримують. Відповідачі у судове засідання подали заяви про розгляд справи без їх участі, вказавши, що позов визнають. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.03.2023 о 13 год. [PERSON] та [PERSON] на березі річки Стрижень, яка відноситься до об`єкту природно-заповідного фонду України регіонального ландшафтного об`єкту природно-заповідного значення «Ялівщина», розташованої в м. Чернігові, за допомогою сітки кастингової, добування (вилов) водних біоресурсів якою заборонено, здійснили незаконне добування (вилов) риби цінних видів загальною кількістю 28 штук, а саме: карась сріблястий 26 шт., плітка 1 шт., окунь 1 шт., чим завдали істотної екологічної шкоди навколишньому природному середовищу (державі) на загальну суму 41262 грн. 74 коп. Своїми діями відповідачі порушили підпункт 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства та статтю 27 Закону України «Про тваринний світ». Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.05.2023 у справі № 750/4564/23 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, кожному (а.с. 11-15). Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно 1 певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19.09.2022 забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів. У порушення вказаних вимог [PERSON] та [PERSON] здійснювали лов риби забороненим знаряддям лову - сітками порожевою та зяберною. Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/125-23/2885-ЕЛ від 20.03.2023, проведеного у кримінальному провадженні, загальна сума заподіяної шкоди складає 41262 грн. 74 коп. Частиною 2 статті 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду внаслідок цивільного правопорушення визначені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається із протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду. Вина [PERSON] \~та [PERSON] у порушенні статті 27 Закону України «Про тваринний світ», підпункту 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.05.2023 у справі № 750/4564/23 та висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 20.03.2023 № СЕ-19/125-23/2885-ЕЛ . Наведене свідчить про наявність протиправної поведінки, вини відповідачів, факту заподіяння шкоди тваринному світу та причинно- наслідкового зв`язку між завданою шкодою та їх діями. Відповідно до п. 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою КМ України від 18.07.1998 № 1126, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним із джерел формування державного та місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища, які утворюються у складі державного та відповідного місцевого бюджету, є частина грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність. Шкода, завдана навколишньому природному середовищу в сумі 41262 грн. 74 коп. [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не відшкодована, тому вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частиною третьою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовують в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначають орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Наявність «інтересів держави» та суспільного інтересу обґрунтовується порушенням встановленого законом порядку використання водних біоресурсів, а також тим, що держава зацікавлена у дотриманні вимог щодо відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом. Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами. У той же час грубе порушення правил рибальства не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Грубе порушення правил рибальства відповідачем, порушує інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини. Тому, в даному випадку наявний як держаний, так і суспільний інтерес. Європейська комісія за демократію через право або ж Венеціанська комісія на 63-му пленарному засіданні 10-11.06.2005 дійшла висновку, що держави уповноважені наділяти прокурорів правом захисту державного інтересу (принцип захисту державного інтересу); прокурори можуть бути наділені правом порушення процедур або вступу в існуючі процедури, або застосування різних способів правового захисту для забезпечення законності (принцип законності). «Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17). Про це також наголошено Європейським судом по справі «Бацанін проти Росії»: підтримка прокурором однієї із сторін процесу в певних обставинах може бути виправданою. Більше того, участю прокурора в судовому процесі з метою захисту інтересів держави, у відповідності до вимог матеріального та процесуального законодавства, не порушується принцип рівності процесуальних можливостей сторін у судочинстві, який вимагає справедливого балансу між сторонами по справі. Позов спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності раціонального і невиснажливого використання тваринного світу, а також з метою реалізації принципів природоохоронного законодавства щодо забезпечення гарантії держави на охорону тваринного світу як національного багатства України. Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України. Відповідно до вимог статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Частиною першою статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу. Відповідно до статті 5 цього вказаного Закону, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період, у тому числі тваринний світ, ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до Закону України «Про тваринний світ» тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливої базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Об`єкти тваринного світу, риба в тому числі, знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них (стаття 5 Закону України «Про тваринний світ»). Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів у тому числі тваринного світу. Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» визначено, що першопричинами екологічних проблем України є, зокрема, неефективна система державного управління у сфері охорони навколишнього природного середовища та регулювання використання природних ресурсів, незадовільний стан системи державного моніторингу навколишнього природного середовища; недостатній або залишковим принципом фінансування природоохоронних заходів. Відповідно до статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди з охорони навколишнього природного середовища. Фонд охорони навколишнього природного середовища є складовою частиною Державного чи місцевого бюджетів. Створюється з метою фінансування природоохоронних заходів та заходів, пов`язаних з раціональним використанням і збереженням природних ресурсів. Формування фондів охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок частини екологічного податку та грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності. Статтею 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів; складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом; пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до п. 1 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230 далі - Положення, Державна екологічна інспекція відповідної області є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, відповідно до зазначеного Положення в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами охорони земель, екологічної безпеки, поводження з відходами, тощо. Чернігівська окружна прокуратура звертається до суду з даним позовом, діючи в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, як контролюючого органу в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Також, згідно з пунктами 10, 11 розділу II Положення, Держекоінспекція в області розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції та вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Окружною прокуратурою до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області скеровано лист від 09.05.2023 про надання інформації щодо вжиття заходів до стягнення шкоди, завданої [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Держекоінспекція у Чернігівській області є уповноваженим органом у спірних правовідносинах, та будучи обізнаним про наявність порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, протягом тривалого часу з позовом до суду не звертається, чим не виконує свої повноваження. Нездійснення, або неналежне здійснення відповідними органами повноважень щодо захисту вказаних інтересів є підставою для представництва в суді інтересів держави відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладно у постановах від 14.02.2018 у справі №925/1277/16, від 20.02.2018 у справі № 910/10779/17, від 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 04.04.2018 у справі №910/4898/16, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, № 912/2385/18 від 26.05.2020 тощо. Згідно зі статтями 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до відповідного бюджету. При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги пункту сьомого частини третьої статті 29, пункту четвертого частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України, приходить до висновку про покладення на них частини витрат по сплаті судового збору, а саме у розмірі 50 відсотків.

Outcome: approved