Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 15698,97 грн., інфляцію в розмірі 1315,21 грн., 3% річних в розмірі 740,84 грн., та судовий збір в розмірі 2270 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, в опалювальних сезонах 2017-2020 роках позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Позивач вказує, що на імя відповідача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ по якій боржник повинен виконувати оплату. Позивач надав теплову енергію за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року на суму 15698,96, за яку відповідач не сплатив, отже не виконав своїх зобов`язань в повному обсязі, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Відповідач надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так відповідач вказав, що Апеляційним судом Миколаївської області по справі № 490/4006/14-ц скасовано свідоцтво [PERSON] на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За такого підстави для стягнення з відповідача заборгованості за оплату послуг з теплопостачання до вказаної квартири відсутні. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам міста Миколаєва. В опалювальних сезонах 2017-2019 роках, Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Судом досліджено рохрахунок заборгованості складений ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» згідно якого розмір заборгованості за надані послуги з теплопостачання до квартири [ADDRESS] за період з січня 2018 року по листопад 2020 року становить 15698 грн. 97 коп. Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2016 року з якого вбачається, що 20.08.2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номер 902, видане 20.08.2013 року. Також згідно відомостей з вказаного Реєстру вбачається, що 31.05.2016 року право власності скасовано, підстава: рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04.05.2016 року., серія та номер: 22-ц/784/1169/16. Судом досліджено рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04.05.2016 року по справі № 490/4006/14-ц (номер провадження 22-ц/784/1169/16) згідно якого визнано недійсними: прилюдні торги із продажу квартири [ADDRESS] ; протокол проведення прилюдних торгів № 15-0219/13(Н)-2 від 03 липня 2013 року та додатку № 1до цього протоколу від 18 липня 2013 року з реалізації нерухомого майна, виданий 30 липня 2012 року Миколаївською філією ТОВ «Укрспецторг групп»; акт державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 19 серпня 2013 року про проведення прилюдних торгів; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів виданого 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А.А. на ім`я [PERSON] . Судом досліджено довідку ТОВ «Центральний 1» від 27.10.2017 року згідно якої вбачається, що власником особового рахунку в квартирі [ADDRESS] є [PERSON] . Враховуючи, що право власності відповідача скасовано в 2016 році, то суд не бере до уваги (відкидає) відомості з цієї довідки, оскільки викладені в неї обставини не відповідають фактичним обставинам по справі. Статтею 322 ЦК України\~визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказана норма узгоджується із\~статтею 13 Конституції України, якою визначено, що власність зобов`язує. Отже чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Статями\~68,\~162 ЖК України\~визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей\~610,\~611 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пункту 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не був власником квартири\~\~ [ADDRESS] \~у період утворення заборгованості, тобто з січня 2018 року листопад 2020 року перед Приватним акціонерним товариством «Миколаївська теплоелектроцентраль» у сумі 18698,97 грн., доказів реєстрації його місця проживання за вказаною адресою матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що відповідач був споживачем послуг з теплопостачання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed