Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

у червні 2023 року адвокат Сікач Олександр Миколайович звернувся до суду в інтересах [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), [PERSON] (далі - [PERSON] ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач зареєстрований, проживає та являється квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була надана позивачу на підставі акту здачі та приймання квартири від 12 грудня 1973 року. Згодом в квартирі були зареєстровані також відповідачі. Вже тривалий час, із осіб які зареєстровані у вказаній квартирі, фактично проживає лише позивач. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають вже більше 10 років, жодної участі в оплаті комунальних послуг не приймають, позивач являється особою похилого віку, але відповідачі які являються його донькою та онукою протягом останніх 10 років не спілкуються з ним, не допомагають йому, їх фактичне місце проживання не відоме. На думку позивача факт реєстрації відповідачів створює складнощі в отримання субсидій на житлово-комунальні послуги, перешкоджає реалізації права на приватизацію, окрім того на відповідачів як на зареєстрованих осіб проводиться нарахування комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 29 серпня 2023 року. 29 серпня 2023 року в судове засідання з`явився представник позивача - адвокат Сікач О.М., позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Судове засідання відкладено на 4 жовтня 2023 року. У судове засідання призначене на 4 жовтня 2023 року сторони повідомлені належним чином не з`явились. Представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, вимоги підтримав, просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що кв. [ADDRESS] передана [PERSON] на підставі акту здачі і приймання квартири, кімнати від 12 грудня 1973 року (а.с. 7). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідачі значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Зі змісту нотаріально посвідченої заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] , повідомляють, що [PERSON] та [PERSON] з березня 2013 року не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно акту про підтвердження непроживання від 9 липня 2019 року [PERSON] та [PERSON] , зі слів сусідів будинку за адресою: [ADDRESS] , не проживають з 2013 року по теперішній час. В даній квартирі проживає лише [PERSON] (а.с. 10). З копії відповіді Дарницького УП ГУНП у м. Києві вбачається, що [PERSON] , та [PERSON] не звертались із заявами щодо здійснення їм перешкод у користуванні кв. [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Глава 2 Житлового кодексу України передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із частинами першою, другою статті 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи норми законодавства, а також те, що відповідачі більше шести місяців за місцем реєстрації не проживають, житлом не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідачів за адресою їх реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою. З огляду на цю норму Закону рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved