Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; -стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 38302,00 грн. -допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що до 26 січня 2023 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, з 2021 року не надає коштів на утримання доньок та не бере участі у їх вихованні. На теперішній час позивач не в змозі самостійно, в необхідній мірі, забезпечити потреби дітей. Окрім цього, в серпні 2022 року їх донька [PERSON] вступила на денну форму навчання до Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського фахового коледжу декоративного і ужиткового мистецтва ім. І. Труша. Вартість навчання за період з 2022 по 2026 роки становить 64000,00 грн. Однак, відповідачем участі у додаткових витратах на навчання дитини не бере, тому просить стягнути з останнього 38302,00 грн. в судовому порядку. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позов визнає частково в сумі 4000,00 грн. щомісячних виплат на обох дітей. В решті позову просила відмовити. Отримавши третю групу інвалідності відповідач віддав старшій донці [PERSON] банківську картку, на яку перераховувались пенсійні виплати та сам безпосередньо перераховував кошти на потреби доньок, окрім того неодноразово давав готівкові кошти на потреби дітей, проте вказані факти позивачкою опущені з метою погіршення становища відповідача. Відповідач працює водієм автотранспортних засобів та отримує середній дохід в сумі 7000,00 грн., в той час як заявлені позивачем позовні вимоги в сумі 8000,00 грн. перевищують його загальний дохід. Відповідач має інвалідність третьої групи загального захворювання з висновком про умови та характер праці: обмеження фізичних навантажень, тобто можливості додаткового працевлаштування у відповідача немає, окрім того, відповідач оплачує комунальні послуги за місце проживання, продукти харчування, періодично лікується та як вже вказано вище у відповідача на утриманні є маленька дитина та її мати, оскільки дитині лише три місяці. Відповідач немає іншого джерела доходу, транспортний засіб вказаний у позовній заяві не є джерелом доходу та використовується відповідачем виключно для особистих потреб. Щодо додаткових витрат, то відповідач заперечив такі та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки до позовної заяви не долучено підтвердження понесених позивачем додаткових витрат на дитину в сумі 38\~302,00 грн., що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Представник позивача подала відповідь на відзив, відповідно до якого твердження відповідача наведені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїм неповнолітнім дітям, які її потребують. [PERSON] виповнилося 16 років та вона є неповнолітньою, а тому заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат поширюються на положення ст.185 СК України. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з мотивів наведених у ньому. Представник відповідача позов визнала частково, зважаючи на доводи, викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 675. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Неповнолітні [PERSON] та\~ [PERSON] проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Докази того, що відповідач матеріально утримує дітей у матеріалах справи відсутні. Крім того встановлено, що дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя дітей, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з\~ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривні. Відповідно до\~цього,\~мінімальний розмір аліментів у\~2023 році\~складає: \~віком до\~6 років\~\~1?136 гривень; \~віком від 6 до\~18 років\~\~1?416,50 гривні; \~віком від 18 до\~23 років\~(якщо дитина продовжує навчатися)\~\~1?342 гривень. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ході судового розгляду встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. В свою чергу, відповідач позов визнав частково, в розмірі 4000,00 грн. на обох дітей. Як видно з матеріалів справи, зокрема довідки про доходи від 14 листопада 2022 року та від 25 травня 2023 року, відповідач [PERSON] працює у ТзОВ «Фіакр-Львів» водієм автотранспортних засобів та отримав дохід за період з травня по жовтень 2022 року 44283,88 грн.; за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року 60160,70 грн. Згідно з довідкою до акта медико-соціальної експертної комісії [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи. Інвалідність встановлена на строк до 01 жовтня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про доходи позивача від 17 травня 2023 року, [PERSON] займає посаду старшої медичної сестри в КНП «5-та міська клінічна поліклініка м. Львова» та за листопад 2022 року по квітень 2023 року отримала дохід в розмірі 110552,04 грн. Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок до досягнення ними повноліття у розмірі 4000,00 грн. щомісячно (по 2000,00 грн. на кожну дитину), до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, що відповідає ч.2 ст.182 СК України. При цьому визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що в процесі розгляду справи встановлено, що рівень доходів відповідача не дає йому змоги забезпечити виплату аліментів, в розмірі заявленому позивачем. Ухвалюючи рішення у справі суд виходить з того, що обов`язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Отже, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.430 ЦПК, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Окрім цього, як встановлено судом, неповнолітня [PERSON] вступила на денну форму навчання до Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського фахового коледжу декоративного і ужиткового мистецтва ім. І. Труша, що стверджується довідкою директора коледжу від 23 серпня 2022 року, копією типового договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №34 від 04 серпня 2022 року. Відповідно до укладеного договору вартість навчання за весь строк навчання становить 64000,00 грн. Позивачем оплачено перший курс навчання в сумі 16000,00 грн., що вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій /а.с.18/. Окрім цього, позивачем оплачено витрати за художнє приладдя для [PERSON] в сумі 6444,50 грн. /а.с.24-25/. Згідно з матеріалів справи неповнолітня [PERSON] відвідує підготовчі курси з малювання, вартість яких становить 7600,00 грн. Відповідачем оплачено курси в сумі 2600,00 грн., решта коштів оплачено позивачем /а.с.17/. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вказав Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2022 року (справа № 761/27222/20, провадження № 61-8815св21), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки під час навчання, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з відповідача половину вартості, понесених позивачем додаткових витрат на [PERSON] , що складає 12\~422,25 грн. (3222,25 грн. (половина витрат за художнє приладдя) + 8000,00 грн. (половина вартості навчання) + 1200,00 грн. (половина неоплачених витрат за підготовчі курси з малювання). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновків про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача у заявлених нею межах. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60грн., оскльки спір виник внаслідок дій відповідача.

Outcome: partial