Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача 30.03.2023 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення\~заборгованості у розмірі 25\~746,09 грн: -заборгованість за основним боргом (кредитом) 10\~992,50 грн, -проценти за користування кредитом 6\~919,96 грн, -комісія 6,00 грн, -пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2\~397,67 грн, -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 758,93грн, -3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 686,08 грн, -втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2\~114,53 грн, - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1\~871,79грн, а також судові витрати у розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що 18.03.2015 між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 856036 від 15.09.2014 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, відповідно до якого відповідачу встановлено кредит у розмірі 11 000 грн та визначені умови кредитування, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28 % річних, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Позивачем зобов`язання були виконані у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, станом на 07.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 25\~746,09 грн. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 07.04.2023 позовну заву залишено без руху. Ухвалою судді від 19.06.2023 постановила позовну заяву прийняти до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 1.1 копії Додаткового договору № 1 до Договору № 856036 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 18.03.2015, укладеного між сторонами, (далі Додатковий договір) сторони домовились викласти в новій редакції п. 1.1 Договору, а саме: «Банк відкриває Клієнту рахунок за тарифним пакетом» Зарплатний, поточний рахунок № [NUMBER] , процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 3 % річних, банк встановлює клієнту кредит у сумі 11 000 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28 % річних і сплачується щомісячно, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Кредит стає доступним клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.3 Додаткового договору після розділу 3 Договору сторони вирішили доповнити розділом 4 «Умови кредитування» у наступній редакції: п. 4.4 клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; звільнення з організації, з якою Банком укладено договорі про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат; відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок; відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом. У разу порушення строку сплати платежів за Договором, Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~ \~ \~Згідно з Таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 18.03.2015, яка є Додатком 4 до Договору № 856036 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (у редакції Додаткового договору № 2 до Договору № 856036 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою), підписаною відповідачем, проценти за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Відповідно до Тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Зарплатний», які є Додатком № 1 до Договору № 856036 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 15.09.2014, підписаних відповідачем 18.03.2015, термін дії картки до 3 років. \~ \~ \~ \~18.03.2015 відповідачем було підписано повідомлення про умови кредитування, згідно з яким вид кредиту кредит, цільове використання споживчий, форма кредитування безготівкова, розмір відсоткової ставки 28% річних, тип відсоткової ставки проста, валюта кредиту гривня, сума, на яку кредит може бути виданий 11 000 грн, максимальний строк кредитування 36 місяців. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 07.03.2023 за договором № 856036 від 15.09.2014, кредитний ліміт встановлено 24.03.2015, розмір встановленого ліміту кредитної лінії 11 000 грн, термін дії банківської платіжної картки № [NUMBER] вересень 2017 року, загальний розмір заборгованості становить 25\~746,09 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) 10\~992,50 грн, процентів за користування кредитом 6\~919,96 грн, комісії 6 грн, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2\~397,67 грн, сума сплаченої пені 1,37 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 758,93 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 686,08 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2\~114,53 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1\~871,79 грн. З 01.03.2020 та впродовж дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за договором не нараховувалась. З 24.02.2022 та впродовж дії воєнного стану інфляційні втрати та 3 % річних не нараховувались. \~ \~ \~ \~Відповідно до виписок по картковому рахунку № [NUMBER] за періоди 15.09.2014 15.08.2019, станом на 07.03.2023 доступна сума: -18\~862,53 грн, кредитний ліміт: 11 000 грн. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У свою чергу, відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~договір про\~надання споживчого\~кредиту укладається\~у письмовій\~формі,\~один з\~оригіналів якого\~передається споживачеві.\~Обов`язок\~доведення того,\~що один\~з оригіналів\~договору був\~переданий споживачеві,\~покладається на\~кредитодавця.\~Споживач не\~зобов`язаний\~сплачувати кредитодавцеві\~будь-які\~збори,\~відсотки комісії\~або інші\~вартісні елементи\~кредиту,\~що не\~були зазначені\~у договорі.\~Кредитодавцю забороняється\~встановлювати у\~договорі про\~надання споживчого\~кредиту будь-які\~збори,\~відсотки,\~комісії,\~платежі тощо\~за дії,\~які не\~є послугою\~у визначенні\~цього Закону.\~Умова договору\~про надання\~споживчого кредиту,\~яка передбачає\~здійснення будь-яких\~платежів за\~дії,\~які не\~є послугою\~у визначенні\~цього Закону,\~є нікчемною.У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно з приписами ст. 627 ЦК України сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України до правових наслідків порушення зобов`язання, встановленого договором або законом, належить сплата неустойки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до Додаткового договору строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Проте суду не надано довідку про надання відповідачу платіжної картки, а також про строк її дії, також відсутні відомості щодо випуску платіжної картки на новий термін, у зв`язку з чим суд не може встановити строк дії кредиту відповідно до Додаткового договору, а отже і встановити дату, до настання якої банк мав право на стягнення процентів за користування кредитом у розмірі, передбаченому Додатковим договором, та після якої позивач отримав би право вимагати від відповідача сплати процентів згідно зі ст. 625 ЦК України. Крім того, суду не надано докази, що саме на виконання умов Додаткового договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , адже у самому Додатковому договорі зазначено про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] . Позивачем не надано копію Договору № 856036 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 18.03.2015, до якого внесено зміни Додатковим договором, що позбавляє суд можливості встановити усі істотні умови договору, щодо яких сторони в належній формі досягли згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано суду таких доказів, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~ V. Розподіл судових витрат між сторонами. Як \~встановлено у\~п.\~1\~ч.\~1\~ ст.\~ 176\~ ЦПК\~ України\~ ціна\~позову визначається\~ у\~позовах \~про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. Ціна позову 25\~746,09 грн. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2684 грн з 01.01.2023. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 684 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed