Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

28 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка з травня 2022 року після фактичного припинення шлюбних стосунків з відповідачем проживає з ним, відповідач матеріально дитину не забезпечує. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Домовленості щодо утримання дитини сторонами не досягнуто, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву, який отриманий судом 20.09.2023, у якому вона посилаючись на те, що спільна дитина сторін дійсно мешкає після 19 травня 2022 року з позивачем, дитину позивач забрав без її згоди. Однак вподальшому вона надала свою письмову згоду на проживання дитини з позивачем від 26.08.2022 року до 26.02.2023 року. Зазначила, що окрім спільної з позивачем дитини, на її утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом. Через окупацію території України, де вона мешкала, відповідач не могла залишатися проживати з дітьми під обстрілами. Позивач скористався такими складними обставинами, забрав немовля від неї і на теперішній час вирішується спір щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що вона регулярно приїздить до дитини, за місцем проживання позивача, та здійснює витрати на утримання доньки під час відвідувань. З урахуванням того, що на утриманні відповідача також перебуває ще одна малолітня дитина, вважає, що розмір аліментів, заявлений позивачем завищений, а тому розмір аліментів має бути в розмірі 1/6 частини. Представником позивача адвокатом Петровською В.М. подана відповідь на відзив, сформована в ЄСІСТ 30.09.2023 року, у якій посилаючись на те, що відповідачем пропущений строк для подання відзиву просила залишити його без розгляду. Щодо суті самого відзиву зазначивши, що доказів того, що позивач примусово забрав дитину від матері стороною не надано. Як і не надано доказів того, що вона самостійно утримує дитину-інваліда. А тому просить позов задовольнити в повному обсязі. 03 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та відкрите спрощене позовне провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року позов залишений без розгляду. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року ухвалу суду про залишення позову без розгляду скасовано та справу направлено для продовження розгляду. 15 серпня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справ визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. Ухвалою від 18 серпня 2022 року справу прийнято до свого провадження, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; а позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Суд, дослідивши підстави позову, відзиву, відповіді на відзив, а також матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: мати [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] , що вбачається наданої позивачем належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження. З копії акту про обстеження житлово-побутових умов від 01 липня 2022 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . З копії рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/7148/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 квітня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 389 розірваний. Рішення набрало законної сили. Також сторонами повідомлено, що у провадженні суду перебуває спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , справа № 183/5111/22, рішення зазначеній справі ще не ухвалене. Відповідач [PERSON] також є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом, що вбачається з наданої відповідачем належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження, відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, дублікату посвідчення дитини інваліда. Законним представником дитини є її мати [PERSON] . Позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, в той час як у своєму відзиві відповідач вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/6 частину. За таких обставин суд убачає наявність спору між позивачем та відповідачем щодо обов`язку того з батьків, хто проживає окремо від дитини на участь в її утриманні в грошовій формі, в частині від заробітку та розміру такого утримання. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. За змістом\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст.\~157, ч. 1 ст.\~160 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч. 2 ст.\~151, ч. 5 ст.\~150 СК України\~батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлений факт проживання з травня 2022 року малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з позивачем. Спір щодо визначення місця проживання цієї дитини з одним з батьків не вирішений. Доказів, на підтвердження наявності домовленості між позивачем та відповідачем з приводу виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину, змісту такої домовленості та, як наслідок її невиконання та несплати аліментів відповідачем суду не надано. За ч. 1, 2, 5\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що відзив підлягає залишенню без розгляду через те, що він поданий з порушенням встановлених строків, з огляду на те, що відповідно до поштового повідомлення, відповідач отримав копію ухвали суду від 18 серпня 2022 року 31 серпня 2023 року, та у встановлений в ухвалі 15 денний строк 15.09.2023 року що вбачається зі штампу на конверті, направлений відзив на позову. Судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, а тому суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання її малолітньої дитини. Водночас, відповідачем доведено той факт, що на її утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом. За таких обставин, з урахуванням вимог\~ст. 182 СК України, того, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, має на утриманні ще одну малолітню дитину, яка є інвалідом та не надано доказів на підтвердження наявності інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів, того, що витрати відповідача перевищують його заробіток (дохід), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 28 жовтня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial