Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.06.2021р. ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2017р.н. та [PERSON] , 2020р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн на кожну дитину, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.05.2021 року і до досягнення кожною дитиною повноліття; спочатку відповідач добровільно виконував рішення суду та надавав кошти на утримання дітей, однак з 21.03.2023р. був призваний у Збройні сили України, на даний час перебуває на військовій службі; з цього часу він не виконує свій обов`язок по забезпеченню дітей. А тому позивач звернулася до відділу ДВС для примусового виконання рішення про стягнення аліментів; однак, вважає, що на сьогодні аліменти, які присуджені для стягнення із відповідача в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального забезпечення дітей; так як відповідач офіційно отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, просить судовим рішенням змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути понесені нею витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду, наполягала на задоволенні позову, оскільки, відповідач на даний час має стабільний дохід, відтак фінансово забезпечений, однак потребами дітей не цікавиться, вони перебувають повністю на її утриманні; присуджені аліменти не забезпечують усі потреби дітей, так як на даний час їх розмір не залежить від доходу відповідача. Відповідач на виклик до суду не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався, - тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного: Судом установлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2021 року із відповідача присуджено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно довідки Житлово-експлуатаційної контори №178 від 25.07.2023р. неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Конвенція ООН ч. 1, 2 ст. 27\~\~про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~\~п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.\~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У будь-якому випадку відповідно до ч. 3 ст.181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Відтак, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Беручи до уваги те, що витрати на утримання дітей не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем і розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечує в повній мірі гармонійного розвитку дітей, тому права синів сторін на належне утримання з боку батька порушені, тому підлягають судовому захисту. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи те, що на позивача покладено більший обсяг обов`язків по утриманню дітей, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови, розмір сплачуваних відповідачем аліментів недостатній та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дітей, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України та, виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, заявлений позивачем розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним та сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей. Крім того суд зазначає, що пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,6грн. Разом з тим відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката; частиною 2 ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як роз`яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені; до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Зважаючи на ту обставину, що позивачем підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в заявленому в позові розмірі 2500грн., а саме суду представлено договір про надання правової допомоги від 04.07.2023р., акт приймання-передачі послуг, - тому вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

Outcome: approved