Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт смерті дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Москва Російської Федерації. У обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] з 25 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У грудні 2017 року [PERSON] було поставлено діагноз з тяжкого невиліковного захворювання та встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначені обставини підтверджуються довідками до акту огляду МСЕК та пенсійним посвідченням про призначення пенсії по інвалідності. Останній час симптоми хвороби дружини були настільки тяжкими, що вона була вимушена виїхати за кордон з метою хірургічного лікування. Життя дружини лікарі не змогли врятувати і вона померла [INFO] на території Російської Федерації, де проживала останнім часом. Доглядом за [PERSON] в останній період життя, похованням та оформленням документів про реєстрацію смерті займалися родичі, у яких вона проживала. 02 серпня 2022 року органом РАЦСу міста Москви Російської Федерації було видано свідоцтво про смерть [PERSON] сері [NUMBER] . Заявник з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , своєї дружини, звернувся до національних органів РАЦСу. Посадовими особами органів РАЦСу заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, на підставі того, що у реєстрі атів цивільного стану громадян про смерть відсутня інформація про смерть [PERSON] , [INFO] , оскільки в Україні оголошено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та дипломатичні стосунки перервані, отже відсутня взаємодія та обмін інформацією між державними органами країн. Отже, заявник вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема на новий шлюб, права на отримання спадщини тощо, шляхом встановлення факту смерті дружини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно телефонограми, просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявниця посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] з 25 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У грудні 2017 року [PERSON] було поставлено діагноз з тяжкого невиліковного захворювання та встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначені обставини підтверджуються довідками до акту огляду МСЕК та пенсійним посвідченням про призначення пенсії по інвалідності. [INFO] дружина заявника - [PERSON] , [INFO] , померла в місті Москва Російської Федерації, де проживала останнім часом. 02 серпня 2022 року органом РАЦСу міста Москви Російської Федерації було видано свідоцтво про смерть [PERSON] сері [NUMBER] . Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ст. 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За правилами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону). Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191), реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Ці документи додаються до актового запису про смерть. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України (ч. 7 ст. 17 Закону). Разом з тим, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, дія якого наразі продовжена. Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 після письмового повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, здійсненим у м. Мінську 14.02.1992, зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.02.2022. Як встановлено судом, заявник звертався до органу реєстрації актів цивільного стану України із заявою щодо реєстрації смерті дружини, однак таку заяву не було задоволено, оскільки не надано документа, який може бути підставою для державної реєстрації смерті, а на підставі наданих заявником документів така реєстрації не є можливою. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Крім того, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті своєї дружини у відповідності до вказаних вище вимог законодавства. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положеннями ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть свої дружини через припинення дипломатичних відносин із російською федерацією як країни агресором. Як зауважив Верховний Суд в постанові від 15 вересня 2021 року у справі №367/2656/20, невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права заявника, які виникли після смерті його дружини, настання якої підтверджено належними та допустимими доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час та за певних обставин. За відсутності можливості з об`єктивних причин отримати документ встановленої форми про смерть дружини заявниці, виданого закладом охорони здоров`я, заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію її смерті та отримати свідоцтво про смерть, а тому, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, вимушений звернутися для встановлення даного факту із відповідною заявою до суду. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Дослідивши матеріали справи, надані до суду докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню, а факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Москва, російської федерації, підлягає встановленню в судовому порядку.

Outcome: approved