Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з початку 2019 року по грудень 2019 року вона проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] 06 грудня 2019 року вони одружились. Спільне життя не склалось, за рішення шлюб між сторонами було розірвано з жовтня 2022 року. За час спільного сімейного життя в інтересах сімї, для подальшого спільного проживання, був укладений між [PERSON] та [PERSON] 18 березня 2019 року попередній договір купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] . У період перебування в зареєстрованому шлюбі (з 06 грудня по 11 жовтня 2022 року) на виконання умов попереднього договору було внесено 12 000 дол.США. Оскільки дані кошти набуті подружжям за час зареєстрованого шлюбу, тому ці кошти є спільні сімейні та її частка складає 6000 дол.США, що за курсом НБУ становить 219 412 грн. У добровільному порядку дійти згоди щодо його розподілу не можуть, вважає своє право порушеним. Тому спільне майно, грошові кошти, підлягають поділу в судовому порядку. Просила суд: Визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 12000 дол.США, що сплачені за будинок [ADDRESS] ; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 дол.США; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 194,12 грн., витрати на правову допомогу. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2022 року направлено цивільну справу до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. 18 квітня 2023 року представник відповідача отримав копії ухвали про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками. 10 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач [PERSON] вказав, що будинок в с.Крюківщина придбавався не для проживання їх родини. Він придбаний його батьками, кошти надавались саме ними. Оскільки батьки проживають у Волинській області, а він мешкав в м.Вишневе, тому і попередній договір уклав саме він. При цьому основний договір купівлі-продажу буде укладатись вже його батьками як дійсними покупцями. Жодних прав по даному договору не виникло, оскільки основний договір купівлі-продажу так і не був укладений, тому він припинив свою дію і жодного майна немає. Позивачка у своєму позові не вказує жодного джерела походження коштів, які сплачувались. Крім того, [PERSON] не вказує, що за час спільного проживання ними придбавалось рухоме майно (меблі, техніка, автомобіль) за кредитні кошти. Тому спільних сімейних коштів у них не було для придбання квартири. На даний час боргові зобов`язання становлять 200 000 грн. Тому просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав сулу заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав поданий позов. Просив задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до наступних висновків. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що 06 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 11 жовтня 2022 року. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Положення частини другої статті 3 СК України, згідно з яким подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів. За ст. 18 СК України кожен учасник сімейних правовідносин має право звернутись до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту є встановлення правовідношення. З наданих сторонами доказів не можливо встановити саме з якого часу сторони почали проживати разом та припинили свої відносини, факт сумісного та роздільного проживання. Враховуючи наведене, суд при вирішенні спору про поділ майна подружжя враховує період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2019 року по 11 жовтня 2022 року. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у статті 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (частини перша, друга статті 65 СК України). Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). У частині першій статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права. Судом встановлено, що [PERSON] 18 березня 2019 року уклав попередній договір купівлі-продажу індивідуального житлового будинку [ADDRESS] з [PERSON] . Відповідно до умов вказаного Договору [PERSON] (Покупець) та [PERSON] (Продавець) зобов`язались в майбутньому у термін до 18.04.2020 року, укласти договір купівлі-продажу індивідуального житлового будинку (Основний договір) загальною площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У своєму відзиві відповідач вказав, що вказаний договір укладений не в інтересах сімї, а в інтересах своїх батьків, які надали йому кошти. Разом з тим, обмежився лише власними поясненнями, жодного доказу не надав, не заявив клопотань про їх витребування. Тому такі твердження відповідача суд не приймає до уваги. Відповідно до п. 9 Договору встановлено, що орієнтована вартість індивідуального житлового будинку визначена в українській гривні - 1 144 500,00 гривень і є змінною відносно курсу продажу гривні до долара США, а орієнтовна вартість визначена в доларах США - 42 000,00 доларів США і є незмінною. Також умовами Договору встановлено наступний порядок сплати коштів: частина суми орієнтовної вартості індивідуального житлового будинку, яка сплачується на момент підписання попереднього договору в якості гарантійних забезпечувальних коштів в сумі 272 750,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США; залишкова частина, яка сплачується до 18.04.2019 року - 11 000,00 доларів США, що сплачується в гривні по курсу до долару США, встановленому в ПАТ «Приватбанк», на день здійснення платежу, але не менше ані ж 27,25 гривень за 1 долар США; залишкова частина, яка сплачується по графіку до 18.04.2020 року - 572 250,00 гривень, що еквівалентно 21 000,00 доларів США, що сплачується в гривні по курсу до долару США, встановленому в ПАТ «Приватбанк», на день здійснення платежу, але не менше ані ж 27,25 гривень за 1 долар США. Відповідно до розписки, наданої [PERSON] , остання отримала від [PERSON] 18 березня 2019 року 272 750,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США в якості гарантійних забезпечувальних коштів частину орієнтовної вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 15 травня 2019 року 2000,00 доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 19 червня 2019 року 1000,00 доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року, за червень 2019 року (частково). Відповідно до розписки, наданої [PERSON] , остання отримала від [PERSON] 03 липня 2019 року 500,00 доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року, за червень 2019 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 17 липня 2019 року 500,00 доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 19 серпня 2019 року 25 400,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за липень 2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 20 вересня 2019 року 24 700,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 жовтня 2019 року 50 400,00 гривень, що еквівалентно дві тисячі доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за серпень-вересень 2019 року, частково. Вказаний факт також підтверджується актами передачі фінансів від 18 жовтня 2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 листопада 2019 року 24 300,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за жовтень 2019 року (частково). Вказаний факт також підтверджується актом передачі фінансів від 18 листопада 2019 року. Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 17 грудня 2019 року 23 550,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за листопад 2019 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 17 січня 2020 року 24 400,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за грудень 2019 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 лютого 2020 року 24 510,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за січень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 19 березня 2020 року 14 475,00 гривень, що еквівалентно п`ятсот доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за лютий 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 17 квітня 2020 року 13 675,00 гривень, що еквівалентно п`ятсот доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за березень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 11 травня 2020 року 27 110,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за квітень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 16 червня 2020 року 26 800,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за травень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 14 липня 2020 року 27 000,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за червень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 серпня 2020 року 27 300,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за липень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 вересня 2020 року 28 250,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за серпень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 16 жовтня 2020 року 28 350,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за вересень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 18 листопада 2020 року 28 200,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за жовтень 2020 року (частково). Відповідно до розписки, наданої представником [PERSON] - [PERSON] , останній отримав від [PERSON] 22 січня 2021 року 28 150,00 гривень, що еквівалентно одна тисяча доларів США в якості залишкової вартості ІЖБ № 85, площею 87,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору № 85 від 18.03.2019 року за листопад 2020 року (частково). Проаналізувавши подані суду розписки, суд приходить до висновку, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме за період з 06 грудня 2019 року по 11 жовтня 2022 року, відповідачем [PERSON] на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу індивідуального житлового будинку [ADDRESS] було сплачено кошти у загальній сумі 321 770 грн. [PERSON] . Оскільки чинним законодавством встановлена презумпція спільної сумісної власності подружжя, тому сплачені грошові кошти на придбання майна є спільно набутими. Відповідач, заперечуючи проти позов, не надав доказів протилежного. Крім того, у відзиві він вказує, що фактично грошові кошти були надані його батьками, але не вказує на якій підставі ці грошові кошти були йому передані (подаровані, надані в борг, тощо). Відповідач, вказуючи на внесення лише особистих грошових коштів, обмежився лише власними поясненнями. Щодо доводів відзиву про відсутність фактичного майна. У матеріалах справи відсутні докази, що будинок завершений будівництвом та введений в експлуатацію, але позивачка просить поділити не майно, а грошові кошти, які подружжя вкладало у його придбання. Наявність інших кредитів не може ототожнюватись з відсутністю у подружжя коштів на придбання даного майна, внесенням грошових коштів частина на придбання нерухомого майна. Наявність інших боргових зобов`язань, іншого майна може бути предметом вже іншого позову, оскільки відповідач пропустив строки на пред`явлення зустрічного позову без поважних причин. Суд враховує використання відповідачем коштів, що є спільно набутими коштами подружжя [PERSON] та [PERSON] . Оскільки вказані кошти набуті під час шлюбу, тому з [PERSON] на її користь слід стягнути 160 885 грн. як 1/2 частку спільної сумісної власності подружжя. Посилання у позові про стягнення в доларах США, суд не приймає до уваги, оскільки у договорі всі розрахунки наведені у національній валюті, подані розписки вказують на отримання саме гривні. Деякі з розписок (за 2019 рік) містять підтвердження отримання коштів в доларах США. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved