Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м.Маріуполь, Донецької області. В обгрунтування доводів посилається на те, що її син загинув під час артилерійських обстрілів 11.03.2022 року у м.Маріуполь, Донецької області. Вимоги заявник мотивує тим, що встановлення факту смерті її сина має для неї юридичне значення, а саме для його державної реєстрації смерті. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Маріуполь, Донецької області, проживаючий у [ADDRESS] помер [INFO] у м.Маріуполь, Донецької області у віці 43 років. Розгляд справи призначено на 11:00 годину 06.10.2023 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Заявник вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні з підстав зазначених у заяві. Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.4 ст. 46 ЦК України - порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд встановив, що заявник [PERSON] , [INFO] є мамою померлого [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.07.2022 року, актовий запис № 1689 від 13.10.1978 року, зареєстрваний Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області) (а.с. 5). Заявник проживала на території Донецької області за адресою [ADDRESS] з 2004 року (паспорт серії [NUMBER] ) (а.с.3). Станом на 10 травня 2022 року тимчасово проживає на території Закарпатської області за адресою: [ADDRESS] (довідка №2111-5001496144 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) /а.с. 8). В заяві заявник посилається на те, що [INFO] у м.Маріуполь, Донецької області помер її син [PERSON] , [INFO] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] підтверджують: заява заявника до органів Національної поліції про загибель [PERSON] під час артилерійського обстрілу 11.03.2022 року у м.Маріуполь, Донецької області, витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст. 438 КК України, номер кримінального провадження №12022052770001907, свідчення сусідів-свідків, фотосвітлини з місця події (а.с.7, 9-13). Таким чином, суд встановив, що отримати свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану було неможливо, оскільки фізично смерть відбулася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати відповідний медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України - державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 1 п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні (затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5) - державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Суд дійшов висновку, що заявник немає можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер у м.Маріуполь, Донецької області, Україна, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Відповідно до Наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року" з внесеними змінами - Маріупольська міська територіальна громада відноситься до громад, що перебувають у тимчасовій окупації. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовоокупованій території України» - у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.3 ст. 46 ЦК України - фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті Оскільки [PERSON] , [INFO] помер на території тимчасово непідконтрольній Україні в м.Маріуполь, Донецької області, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦС, який знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки [PERSON] (мама померлого) позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого сина на тимчасово окупованій території та надати для реєстрації смерті документ, передбачений законодавством України (згідно роз`яснень «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення). Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] на тимчасово окупованій території, оскільки такі в судовому засіданні знайшли своє підтвердження. Дату смерті [PERSON] , [INFO] необхідно визначити 11 березня 2022 року - з дня його вірогідної смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 4 ст.317 ЦПК України - ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, обставини справи, на які заявник послалася як на підставу своїх вимог, враховуючи, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті чоловіка та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved