Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

23 травня 2023 року позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19 січня 2021 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення по справі 619/4281/20 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким у задоволенні позву було відмовлено. 15.09.2021 Харківським апеляційним судом було винесено постанову по справі 619/4281/20 за апеляційною скаргою ФОП [PERSON] на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.01.2021 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким рішення суду першої інстанції було скасовано та позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.06.2019 в м. Харків по вул. Асхарова, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21213», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілю «Honda» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харків від 13.08.2019 по справі № 638/11346/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого т. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 15.07.2020 між ПрАТ «»СК «ВУСО та ФОП [PERSON] було укладено договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений в додатку № 1 до договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 5032195-02-21-01 від 12.10.2018. 19 січня 2021 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення по справі 619/4281/20 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким у задоволенні позву було відмовлено. 15.09.2021 Харківським апеляційним судом було винесено постанову по справі 619/4281/20 за апеляційною скаргою ФОП [PERSON] на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.01.2021 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким рішення суду першої інстанції було скасовано та позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 21.02.2023 відповідачем було здійснено фактичне виконання постанови Харківського апеляційного суду від 15.09.2021 в повному обсязі. Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення постанови Харківського апеляційного суду по справі № 619/4281/20 - 16.09.2021 по день виконання боржником грошового зобов`язання в повному обсязі - 20.02.2023. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 4 946 грн.06 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 16.09.2021 по 20.02.2023 складає 674, 00 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь: 3 % річних у розмірі 674, 00 грн, інфляційні витрати у розмірі 946, 06 грн., а також стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 4000,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 858,88 грн. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мизиненко І.О. подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позивач заперечує проти позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем не було укладено жодного договору, на підставі якого винили грошові зобов`язання між сторонами. Позивач, посилається на договір відступлення права вимоги, як на підставу виникнення у відповідача начебто грошових зобов`язань, вводить суд в оману. Оскільки договір відступлення права вимоги було укладено між ФОП [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» про право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків саме з АТ «СК «Мега-гарант», а не з відповідача [PERSON] . Отже, жодного договору між відповідачем та первісним кредитором, на підставі якого виникли грошові зобов`язання у відповідача також не укладалося. Як вбачається із позовної заяви, позивачем в обґрунтування своєї позовної заяви не надано доказів того, що відступлене право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків стосується саме відповідача [PERSON] . Стосовно 3% річних та індексу інфляції, позивач зазначає, що право вимоги позивача згідно договору про відступлення прав вимог стосується відшкодування у порядку регресу саме збитків завданих ПрАТ « СК «ВУСО». Позивач не доводить перехід до нього права вимоги 3-х процентів річних та індексу інфляції, які стягуються, а також будь-якого грошового зобов`язання з відповідача [PERSON] . Таким чином, позивачем не доведено та необґрунтовано наявність будь-якого грошового зобов`язання між сторонами та підстави стягнення зазначених сум у позов. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що ним як ФОП було укладено вищезазначений договір про відступлення права вимоги. Проте, діяльність ОП [PERSON] є припиненою, про що мститься інформація в Єдиному державному реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, у зв`язку із тим, що стороною за договором про відступлення права вимоги № 15/07/2020є ФОП [PERSON] діяльність якої припинено, зобов`язання за цим договором є припиненими у відповідності до ст. 609 ЦК України. Таким чином, в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представник позивача - адвокат Самойленко Петро Миколайович не зареєстрований в Єдиному реєстрі адвокатів, тобто законність діяльності адвоката Самойленка П.М. та його повноваження як представника у цій справі є сумнівною та потребує перевірки. Стосовно стягуваної суми відповідач дізнався із додатку «Дія», де було зазначено його боржником. Сплативши дану справу він не розумів підставу її виникнення. Можливості отримати правову допомогу з цього приводу він також не мав, оскільки знаходився і на даний час знаходиться на «передовій». Отже, у позивача відсутні правові підстави звернення до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Самойленко П.М. не з`явилися, в поданій до суду заяві позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач та його представник - адвокат Мизиненко І.О. в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, відзив по справі представником відповідача надано. Суд розглядає справу відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України без фіксації судового процесу. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було достовірно встановлено, що 13.06.2019 в м. Харків по вул. Асхарова, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21213», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілю «Honda» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харків від 13.08.2019 по справі № 638/11346/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого т. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 19 січня 2021 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення по справі 619/4281/20 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким у задоволенні позву було відмовлено. 15.09.2021 Харківським апеляційним судом було винесено постанову по справі 619/4281/20 за апеляційною скаргою ФОП [PERSON] на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.01.2021 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким рішення суду першої інстанції було скасовано та позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 15.07.2020 між ПрАТ «»СК «ВУСО та ФОП [PERSON] було укладено договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений в додатку № 1 до договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 5032195-02-21-01 від 12.10.2018. Вказана сума заборгованості визначена судом станом на 15 вересня 2021 року. 21.02.2023 відповідачем було здійснено фактичне виконання постанови Харківського апеляційного суду від 15.09.2021 в повному обсязі. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення коштів, підтвердженого судовим рішенням. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат. Згідно з ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Разом з тим, згідно ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення постанови Харківського апеляційного суду по справі № 619/4281/20 - 16.09.2021 по день виконання боржником грошового зобов`язання в повному обсязі - 20.02.2023. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 4 946 грн.06 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 16.09.2021 по 20.02.2023 складає 674, 00 грн. Позивачем в підтвердження розміру 3% відсотків річних та інфляційних втрат надано відповідні результати розрахунків. Окрім того, була заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Самойленком П.М. та позивачем був укладений Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, додаткова угода № 72 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 - дата додаткової угоди 13 березня 2023 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 дата акту 13 березня 2023 року та квитанція про оплату [PERSON] послуг за надання правової допомоги Самойленку П.М. згідно договору в сумі 4000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. На підставі наведенного та

Outcome: approved