Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з батьком відповідачем, а малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю позивачем, покликаючись, що після того як сторони стали проживати окремо син [PERSON] більше часу проживає з відповідачем, а донька [PERSON] проживає постійно з позивачем. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 02 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Указаною ухвалою залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування, зобов`язавши подати пояснення щодо позову/відзиву, у тому числі письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування, зобов`язавши подати пояснення щодо позову/відзиву, у тому числі письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 07 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року визнано обов`язкову явку сторін у судове засідання для надання особистих пояснень. У судовому засіданні сторона позивача позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідач визнав позов. Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування Миргород В. просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки й піклування. Представник третьої особи Сихівської районної\~адміністрації Львівської\~міської ради\~як орган\~опіки та\~піклування у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку, \~ \~ \~ \~Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03 травня 2023 року у справі № 464/630/23, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачем заявлено вимоги про визначення місця проживання дітей: сина з батьком, а дочки з матір`ю, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані ст.161 СК України. У ч.1 даної статті визначено якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. \~ \~ \~ \~За положеннями ч.ч.4-6 ст.19\~СК України при розгляді судом спорів, зокрема,\~місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. \~ \~ \~ \~За висновками органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21 червня 2023 року та органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 червня 2023 року однозначно встановлено, що син проживає разом з батьком по [ADDRESS] , а дочка з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідні акти обстеження умов проживання. Органами опіки та піклування зроблено безумовний висновок про недоцільність визначення місця проживання дітей у зв`язку із відсутністю спору між батьками: зі змісту пояснень батьків убачається, що між ними відсутній будь-який спір щодо місця проживання їхніх малолітніх дітей, вони обоє погоджуються на проживання сина з батьком, а доньки з матір`ю. \~ \~ \~ \~Зважаючи, що такі висновки цілком узгоджуються із письмовими доказами у справі, а також з поясненнями сторін, а тому у суду немає підстав для визнання таких недостатньо обґрунтованими чи недостовірними. \~ \~ \~ \~За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 753/20236/21, на позивача при зверненні до суду із позовом про визначення місця проживання дитини покладено процесуальний обов`язок викладу обставин існування спору та зазначення доказів, якими вона обґрунтовує дані обставини. Звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Жодних доказів\~оспорення сторонами\~місця проживання\~малолітніх дітей: сина з батьком та доньки з матір`ю позивачем, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не надано, а втім на такі докази вона і не вказує, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги. Кожен з батьків дітей не вимагав від іншого змінити місце проживання дитини/дітей, такі питання жодним чином не порушувалися, про що ствердили самі сторони у суді. Таким чином, позивачем не надано суду доказів наявності спору з відповідачем щодо місця проживання дітей. Окрім цього, про відсутність такого спору суд повідомили як позивач, так і відповідач у судовому засіданні. Також сторони зазначили, що діти разом ходять в одну школу у м.Дубляни та більшість часу проводять спільно. Надаючи оцінку визнанню відповідачем позову, суд ураховує наступне. За вимогами ч.1, ч.4\~ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Верховним Судом у постанові від 25 січня 2023 року (справа № 675/2136/19) зроблено правовий висновок, що визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову за сукупності умов: визнання усіма учасниками справи (учасниками справи відповідно до частини першої статті 42\~ЦПК України є сторони та треті особи); обставин, що мають значення для вирішення спору та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України; відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин; якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та/або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За умови позиції третіх осіб, які стверджують про відсутність спору між сторонами та установлених вище фактичних обставин, суд не знаходить правових підстав для прийняття відповідачем визнання позову та відмовляє у такому. Судом не встановлено як наявності спору між сторонами, який би повинен захищатися в порядку цивільного судочинства, так і порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача щодо місця проживання їх дітей. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку.\~ При цьому суд зауважує, що завданням цивільного судочинства, визначеним ст.2 ЦПК України, є ефективний захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а не ілюзорний. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 509/5080/18). Отже, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. У порядку ст.141\~ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed