Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. Посилається в заяві на те, що 20 жовтня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом №2060, між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2021 року. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 28 серпня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 18 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якому він визнає позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 жовтня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб , видане Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом №2060. Від шлюбу дітей не мають. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Шлюбні відносини припинені, проживають окремо, шлюб існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Outcome: approved