Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

В вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 01 червня 2012 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної\~ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис у книзі реєстрації шлюбів № 392. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Протягом останніх двох років, стосунки у позивача з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час ( з вересня 2021 року ) кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Просила суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 392. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Справу розглядати без участі позивача, проти заочного рішення не заперечує ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року ( а. с. 11 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 3 вересня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 15 ). Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України). Так, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що адреса реєстрації позивача [PERSON] є: [ADDRESS] , про що свідчить наявна копія паспорту останньої ( а. с. 7 ). До того ж, на утриманні [PERSON] є неповнолітня дитина, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження [PERSON] , в якому матір`ю дитини вказана [PERSON] \~ (а. с. 6 ). Тому, позивач [PERSON] має право звернення до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Окрім цього, згідно наявних в матеріалах справи паспортних даних, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] \~ ( а. с. 9 ). Отже, вказана цивільна справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 15 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 04.10.2023 року ( а. с. 16-17 ). В судове засідання 04.10.2023 року учасники судового розгляду не з`явилися, позивач [PERSON] звернулася з клопотанням, отримане судом 18.09.2023 року за вх. № 40892 про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, судові витрати просила покласти на неї, прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] » та не заперечувала проти заочного рішення. Додала оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04.10.2023 року не з`явився, надав клопотання, отримане судом 18.09.2023 року за вх. № 40891, в якому зазначену справу просив розглядати за відсутності відповідача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 01 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 392, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] ,\~ що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] , виданий 01 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області ( а. с. 5 ). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва останнього про народження (а. с. 6 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, стосунки у позивача з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час ( з вересня 2021 року ) кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, судом досліджено клопотання [PERSON] , з яким останній звернувся до суду 18.09.2023 року за вх. № 40891, в якому відповідач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Тобто, з вказаного клопотання відповідача вбачається, що останній визнав позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя тривалий час ( з вересня 2021 року ) кожен живе окремим життям та своїми інтересами, сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатила судові витрати в розмірі 1073,60 грн., понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату від 11.09.2023 року ( а. с. 4). Однак, звертаючись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача, [PERSON] просила судові витрати, понесені при зверненні до суду залишити за нею. Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість віднесення судових витрат за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved