Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Заявник звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Рівненська міська рада, [PERSON] . В судовому\~засіданні представник\~заявника заяву\~повністю підтримала,\~просить суд\~її задоволити\~з підстав,\~викладених у\~заяві та\~встановити факт\~належності [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] (свідоцтво\~про смерть\~серії [NUMBER] \~видане Відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~10.04.1997\~року)\~свідоцтва про\~право власності\~на житло виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому ім?я [PERSON] помилково вказане як [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцями якої є [PERSON] (відповідно до заповіту) та чоловік померлої - [PERSON] (відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України). Спадщина [PERSON] складається з квартири [ADDRESS] , якої належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державного-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року. Інша з квартири [ADDRESS] була успадкована після смерті матері [PERSON] . Необхідно зазначити, що незважаючи на те що спадщина [PERSON] [PERSON] була прийнята, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.10.1997 року, виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою щодо грошового вкладу, право на частку в квартирі нею оформлено не було. При оформленні права власності на спадкове майно [PERSON] , було з?ясовано, що в свідоцтві про право власності на житло, виданого Фондом державного-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року було допущено помилку в написанні імені [PERSON] . Зокрема, в свідоцтві про право власності на житло вказано « [PERSON] », в той час як вірним є [PERSON] . При цьому в свідоцтві про смерть [NUMBER] її прізвище вказано як [PERSON] . В свідоцтві про право на спадщину за законом від 10.10.1997 року, виданого Другою рівненською державною нотаріально конторою прізвище ім?я [PERSON] вказано як [PERSON] . Листом №206/02-14 від 05.12.2022 року приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Дядкової Олени Мирославівни було повідомлено, що для належного оформлення спадщини [PERSON] необхідно встановити факт належності документа, що встановлює право власності, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, через вказану помилку [PERSON] не може реалізувати своє право на спадкування частки в квартирі, що знаходиться в [ADDRESS] . А встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Зважаючи на викладене, [PERSON] змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. В судове засідання з`явилися заінтересована особа [PERSON] та її представник, просять суд заяву задоволити та підтверджують факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому ім?я [PERSON] помилково вказане як Єфросінія. В судове засідання представник заінтересованої особи - Рівненської міської ради не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~від 23 лютого 2006 року\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що дружина заявника по справі померла [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 листопада 2021 року повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в місті Рівне, про що зроблено запис №2431. З дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ,\~виданого 14 червня 1985 року відділом ЗАГС м. Ровно з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 червня 1985 року, про що зроблено запис №863. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] . З дослідженої\~в судовому\~засіданні кс.копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67106360 від 02.11.2021 року, виданим приватним нотаріусом Дядковою О.М. вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис №68574071 від 02.11.2021 року, де спадкодавцем зазначена [PERSON] , РНОКПП відсутній, яка померла [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 1997 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис №572. Відповідно до дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1992 року вбачається, що Фонд державно-комунального майна міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної власності гр.. [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до дослідженої в судовому засіданні кс.копії відповіді КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 24 січня 2023 року № 56 вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1992 року, яке видане фондом державно-комунального майна міської Ради народних депутатів. Відповідно до дослідженої кс.копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НБ № 0238716, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської нотаріальної контори Діонісьєвою А.Е. вбачається, що спадкоємицею майна гр.. [PERSON] , померлої [INFO] , є її дочка [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] . Відповідно до дослідженої відповіді приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Дядкової О.М. № 206/02-14 від 05.12.2022 року вбачається, що із поданих заявником приватному нотаріусу документів вбачається, що для належного оформлення спадщини [PERSON] необхідно встановити факт родинних відносин [PERSON] , яка померла [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] та встановити факт належності документа, що встановлює право власності, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні кс.копії ордеру №282 від 04 грудня 1984 року вбачається, що на підставі нього [PERSON] та [PERSON] були вселені в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до кс.копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що у розділі «Прописка» зазначені [PERSON] та [PERSON] . Фактично, у вищезазначених письмових доказах було встановлено невідповідність у написанні імені матері дружини заявника, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про\~встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України \~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови ПленумуВерховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як зазначено у постанові Великої\~Палати\~Верховного\~Суду від\~10\~квітня\~2019\~року\~у\~справі №320/948/18\~(провадження\~№14-567цс18) «У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved