Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У червні 2023 до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27.09.2020. Позивач просить справу розглядати без її участі. В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Позивач вказує, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Шлюбні відносини припинені, а спільне господарство не ведеться. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.06.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 23.08.2023. 06.09.2023 відповідач звернувся через канцелярії суду з заявою, в якій позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. 27.09.2023 в судове засідання сторони не з`явились, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 27.09.2020 позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1720, що вбачається з доданого до позову оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей, про що вказано у позовній заяві. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved