Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

04.10.2022 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15.02.2021 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 09.08.2022 року № 142, [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON] та опікуном над малолітньою [PERSON] . Діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідачі у добровільному порядку допомогу на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не надають. Просив стягувати за рішенням суду аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою від 07.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2021 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 09.08.2022 року № 142, [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON] та опікуном над малолітньою [PERSON] . Діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. На даний час відповідачі добровільно матеріальної допомоги в необхідному для утримання дітей обсязі не надають. Відповідно до ч. 2\~ст. 166 СК України\~ особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідачі в добровільному порядку дітей не утримують, кошти на їх утримання не надають. Ураховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дітей, реальні і розумні потреби дітей в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для їх розвитку, а також те, що відповідачі є працездатними, не обтяженими аліментними зобов`язаннями, мають змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які, проживаючи з опікуном [PERSON] , потребують такої допомоги, суд вважає справедливим призначення до стягнення з відповідачів аліментів на користь позивача в розмірі 1/3 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позивачем позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суддя допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved