Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи 03 вересня 2019 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивачка [PERSON] ,\~1958\~року народження є інвалідом 1 групи «А» та потребує постійного догляду. 3 вересня\~2010\~року внаслідок отриманої хребетно-спинномозкової травми вона повністю втратила здатність самостійно пересуватися і з\~2011\~року пересувається лише на інвалідному візку. Має супутні захворювання: параплегію, перелом сідничної кістки, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце. Отже позивач відноситься до категорії вразливих груп населення і потребує додаткового захисту з боку держави. Її здатність захистити свої права, відстоювати і інтереси і навіть забезпечити власну безпеку значно менша, ніж у пересічних громадян. Позивач являється власницею 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира повністю оснащена для використання особою на інвалідному візку. В квартирі великі кімнати, широкий коридор, збільшені дверні отвори, відсутні пороги, санвузол сумісний та просторий для візка. Позивач мешкає на 7 поверсі дев`ятиповерхового будинку. В будинку є ліфт, за допомогою якого вона спускається на перший поверх. Будинок оснащений пандусом. Таким чином, зазначений будинок і зазначена квартира повністю відповідає вимогам використання особою на інвалідному візку. Квартира складається з 2-х кімнат. Перша кімната ізольована, площею 26,9 кв.м. В кімнаті мешкає позивач. Друга кімната не ізольована, площею 16,8 кв. м. В цій кімнаті син позивача і малолітній онук. Крім того, в квартирі є кухня, коридор та кімната, де знаходиться ванна та туалет. Зазначену квартиру подружжя [PERSON] придбали 15 березня\~2002\~року. Після розірвання шлюбу 03 липня\~2007\~року чоловік позивача через суд визнав за собою право власності на частину квартири та без згоди позивача продав 1/2 частину квартири сторонній особі [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] 24.05.2008\~року право власності на 1/2 частину квартири успадкував його син - [PERSON] , з яким багато років у позивач тривали судові процеси за порядок користування квартирою та отримання [PERSON] грошової компенсації за квартиру. \~ \~ \~ \~16 лютого\~2016\~року [PERSON] подарував квартиру [PERSON] . В той же день 16 лютого\~2016\~року [PERSON] , [PERSON] разом з третьою особою приїхали до квартири та стали викидати її речі з кімнати, де спав малолітній онук при цьому [PERSON] повідчиняла вікна у квартирі (хоча це була зима) і двері в квартиру, відібрала ключі, курила прямо в квартирі, кричала, ображала її, скандалила. При цьому [PERSON] мала намір занести у квартиру власні меблі та особисті речі. Проте речей було дуже багато, вони зайняли два міжсходових майданчика і вочевидь, що зазначені речі перекрили би доступ до вільного пересування по квартирі інвалідного візка. [PERSON] викликала поліцію, які повідомили, що все законно і поїхали. Проте цього разу [PERSON] до квартири не заселилася, оскільки родичі та сусіди позивача прийшли їй на допомогу. Після цього випадку було ще декілька спроб заселитися в квартиру, які супроводжувалися скандалами з боку [PERSON] та викликами поліції. \~ \~ \~ \~ [PERSON] в лютому\~2016\~року звернулася до суду з позовом до позивача про захист права власності, вселення, усунення перешкод в користування майном та встановлення порядку користування квартирою. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення права на частку у спільному майні. Крім того, в травні\~2016\~року позивач звернулася до суду з позовом про визнання правочину удаваним, в якому просила визнати договір дарування 1/2 частини квартири удаваним. Крім цього, просила визнати, що насправді [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист права власності, вселення, усунення перешкод в користування майном та встановлення порядку користування квартирою були задоволенні відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 червня\~2017\~року. Суд постановив вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом падання вільного доступу до квартири. В задоволені позовних вимог [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні було відмовлено. Позивач була не згодна з зазначеним рішенням і звернулася з апеляційного скаргою до Апеляційного Суду Черкаської області, проте апеляційна скарга була відхилена на підставі Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2017\~року. Касаційну скаргу [PERSON] залишили без задоволення, відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду від 11 лютого\~2019\~року. Що стосується позову про визнання правочину удаваним, переведення прав покупця права власності, то суд відмовив в задоволенні позову рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 жовтня\~2016\~року. Таким чином, на даний час набрало законної сили рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 червня\~2017\~року про вселення [PERSON] до квартири. В той же час існує і діє Перелік хронічних захворювань, при яких особи, що на них страждають, не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті 3 членами своєї сім`ї, затверджений наказом Мінздраву УРСР від 08 лютого\~1985\~року № 52. У [PERSON] є протокол № 162 від 01.09.2017\~року КНП «Першого черкаського міського центру первинної медико-санітарної допомоги», відповідно до якого комісія підтвердила, що позивач не може ні з ким мешкати ні в комунальній квартирі, ні в одній кімнаті з членами сім`ї. Таким чином, у [PERSON] наявне таке захворювання, при якому вона в силу свого стану здоров`я просто фізично не може проживати квартирі з абсолютно сторонньою для неї особою, а саме [PERSON] . Також вона не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. В квартирі зареєстровані та мешкають син Позивачки [PERSON] та онук [PERSON] . [PERSON] для сина та дитяче ліжко знаходиться в неізольованій кімнаті. Вони постійно мешкають разом з [PERSON] , оскільки вона потребує сторонньої допомоги. \~ \~ \~ \~22 серпня\~2019\~року відбулася спроба [PERSON] оселитися в значній квартирі. Проте на захист [PERSON] вийшли сусіди та знайомі, які не пустили зазначену особу до будинку, оскільки їм відомо, що [PERSON] минулого разу під час спроби оселитися вела себе зухвало та агресивно. Під час спілкування 22.08.2019\~року [PERSON] заявила, що вона згодна продати свою частку [PERSON] , але запропонована сума не задовольнила [PERSON] . Також вона повідомила, що в такому випадку вона готова взяти гроші, розмір яких буде визначений експертом в судовому порядку. 26 лютого 2020 року відповідач скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що право на частку може бути припинено за рішенням суду в разі, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування може бути виділене в натурі; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членами його сім`ї. Неможливість спільного володіння та користування майном переважно обґрунтовується недоброзичливими стосунками між співвласниками, що перешкоджають один одному повному у повному здійсненні прав володіння та користування. В даному випадку частка є досить значною, так як спірна квартира двокімнатна і кімнати в квартирі є досить великими порядок користування в квартирі визначений судовим рішенням. Відповідачка [PERSON] не має іншого житла, тому при позбавленні права власності за рішенням суду вона буде позбавлена житлового приміщення. Не можливість спільного проживання за медичною довідкою є надуманим і не відповідає дійсності. 27 березня 2020 року представник позивачки адвокат Семенюк О.Г. скерувала до суду відповідь на відзив, яку обґрунтувала тим, що відповідач посилається у відзиві на існування 4 підстав для задоволення позову, однак це не відповідає дійсності, оскільки для задоволення позову в ЦК України. не передбачено, що потрібна наявність 4 підстав, а також не відповідає практиці ВС. В даному випадку наявна підстави та, що не можливо спільно користуватися квартирою. Відповідач зазначає, що не має іншого житла, однак це не впливає на обставини справи, оскільки ні ЦК України, ні жодним іншим нормативно-правовим документом не передбачено того, що неможливе припинення права особи на часту у спільному майні, якщо в неї відсутнє інше житло. Більш того, відповідач не підтвердила, що немає іншого житла. Вона жодного дня не мешкала в квартирі, отже весь десь цей час вона проживала. Отримання відповідачкою коштів замість частини квартири не завдасть їй істотної шкоди. 24 серпня 2023 року представник відповідачка адвокат Ліннік М.С. скерував до суду відзив на позовну заяву та висновок експерта, який обґрунтував тим, що по справу була проведення експертиза, з якою відповідачка погодилась на виплату їй грошової компенсації в розмірі 400 000 грн. в той же час висновок даної експертизи не задовольнив позивача, тому вона заявила клопотання про проведення повторної експертизи. За висновком даної експертизи вартість частини квартири становить 275\~019 грн. в той же час відповідачка [PERSON] та її представник не погоджуються з висновком, оскільки вартість квартири занижена. Методи дослідження, які примінялися експертом при проведення експертизи не можуть бути прийнятими, та як експертом не досліджувалася в порядку порівняння цінова політика на аналогічні об`єкти нерухомості, а чомусь експерт вдався до оцінка вартості майна при здачі його в оренду і виходячи з цього почав за формулами вираховувати вартість квартири. Такий метод на думку відповідача є хибним, так як вона не здає свою частку квартири в оренду. Більш того в висновку експерта міститься і ряд інших помилок до домислів. Більш того в висновку експерта міститься і ряд інших помилок до домислів. Так на сторінці 8 висновку другий абзац зверху - зазначається, що «Окрім того - позивач [PERSON] та її батько, що проживають у квартирі...» - дана інформація невірна, батько [PERSON] давним-давно помер і в спірній квартирі не проживає, а тому дана аргументація стосовно його інвалідності, зручності в проживанні та комфорті проживання є надуманою і не може впливати на вартість квартири. Дані посилання свідчать про те, що таким штучним шляхом експерт намагався надати не об`єктивний висновок по справі, а намагався знизити вартість даної квартири. Також згідно висновку експерта ним досліджено квартиру не квартиру [ADDRESS] , тобто досліджувався інший об`єкт. Таким чином позивач [PERSON] даним відзивом засвідчують повну непридатність висновку №10-32\~від 24.07.2023\~року судової оціночно-будівельної експертизи по справі і неможливість використання даного висновку при розгляді справи та винесенні судового рішення. [PERSON] з визначеною і значно заниженою сумою вартості квартири [ADDRESS] не погоджується. Вона вже заявляла суду і вказує в черговий раз, що її задовольняє висновок попередньої судової експертизи стосовно вартості квартири і вона погоджується з даним висновком та не заперечує проти виплати їй компенсації позивачкою [PERSON] за половину квартири в сумі\~400 000\~грн., без проведення нових експертиз та пустої трати грошових коштів на їх проведення. \~ \~ \~ \~Представник позивачки адвокат Семенюк О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Зазначала, що у спірній квартирі на даний час дійсно з позивачкою проживає її батько [PERSON] , 1932 року народження, який через похилий вік також потребує догляду і такий йому забезпечують родичі одночасно з доглядом за позивачкою. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Лінник М.С. в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Вказували, що за внесену на депозитний рахунок позивачкою вартість 1/2 частини квартири в розмірі 275\~019 грн. відповідачка не зможе придбати житло, а тому просила відмовити у позові. Також вказала, що в даний час проживає з матір`ю по [ADDRESS] . Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. \~ \~ Хід розгляду справи \~ \~ \~ \~ \~ \~02\~жовтня 2019\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників за правилами спрощеного позовного провадження. 09\~грудня 2019\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси узадоволенні заяви про відвід відмовлено. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників\~зупинено\~до вирішення питання про відвід судді Мельник І.О. \~ \~ \~ \~14 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси провадження у справі за цивільним позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~припинення права\~на частку\~у спільному\~майні за\~вимогою інших\~співвласників відновлено. 18 червня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси призначено по справі судову оціночну експертизу, проведення експертизи доручено судовому експерту Оніщенко Н.С. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 17 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси справа прийнято до провадження судді Романенко В.А. в зв`язку припиненням повноважень судді Мельник І.О. 22 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву адвоката Семенюк Ольги Григорівни, яка діє в інтересах [PERSON] про відвід судді Романенко В.А. задоволено. 25 лютого 2021 року ухвалою Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси прийнято до провадження судді Марцішевська О.М. справу № 712/11528/19 та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначити судове засідання. 09 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси призначено по\~справі \~повторну судову\~оціночну експертизу,\~ проведення\~експертизи доручено\~судовому експерту\~Калашнику Олександру\~Миколайовичу.\~ Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 02\~червня 2023\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкасипоновлено провадження у справі. \~ \~ \~ \~22\~червня 2023\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкасизадоволено клопотання судового експерта про уточнення назви експертного дослідження та питань на вирішення експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 25\~липня 2023\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкасипоновлено провадження у справі. 10 серпня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси встановлено [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~ строк для перерахування в якості застави\~компенсації права власності на частину квартири\~ на рахунок Соснівського районного суду м. Черкаси, офіційно оприлюднений на сайті «Судова влада України». \~ \~ \~ \~2.Мотивувальна частина \~ \~ \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Судом\~встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15.03.2002 р набула у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом квартира складається з 2-х кімнат та розташована на 7 поверсі багатоквартирного будинку, загальна площа 72,4 кв.м, жилі кімнати площею 16,8 кв.м та 26,9 кв.м не є ізольованими. Іншим співвласником вказаної квартири є [PERSON] на підставі договору дарування від 16 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. (реєстр № 286). Попередніми співвласниками були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААВ № 855830 має І групу інвалідності загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки від 23.06.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 28 жовтня 2013 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] та припинення спільної часткової власності на квартиру, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.12.2023 року. 25 червня 2014 року ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Соснівського районного суду від 28.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05.12.2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 23 вересня 2015 року ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 03 жовтня 2016 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину удаваним, переведення прав покупця та визнання права власності. 06 червня 2017 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси позовні вимоги по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про захист права власності, вселення, усунення перешкод в користування майном та встановлення порядку користування квартирою та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні задоволено. Вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання вільного доступу до квартири. В позові [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні відмовлено. 26 липня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2017 року залишено без змін. 11 лютого 2019 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2017 року. Відповідно до висновку судового експерта Оніщенко Н.С. за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 19.10.2020 року № 14/20-ОБ дійсна ринкова вартість частини двокімнатної квартири [ADDRESS] на час проведення експертизи складає 401\~550 грн. без ПДВ. 24 липня 2023 року за № 10-22 судовим експертом Калашніковим О.М. надано висновок за результатами проведення повторної судової оціночно-будівельної експертизи, відповідно до висновку якого ринкова вартість частини двокімнатної квартири [ADDRESS] з врахуванням обтяжень та обмежень станом на дату проведення експертизи становить 279\~019 грн. 25 вересня 2023 року [PERSON] відповідно до квитанції № 0.0.3218058601.1 внесла на депозитний рахунок суду 279\~019 грн. в якості застави\~компенсації права власності на частину квартири. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та п. 2 ч. 1 ст. З\~ЦК України\~- ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Так ,у відповідності до положень ст.ст.\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями\~ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1-2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Статтями\~21,\~24,\~41 Конституції України, ст.ст.\~319,\~358 ЦК України\~передбачено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Відповідно до\~ч.1 ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями\~ст. 365 ЦК України\~встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За ч. 2\~ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. В постанові від 23.11.2016 по цивільній справі №6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень\~ст. 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п. 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» та частиною четвертою статті 10\~ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на власність є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві». Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Судом встановлено, що квартира є неподільною річчю, оскільки розташована на 7 поверсі багатоповерхового будинку і тому конструктивно не може бути розділена на дві однокімнатні квартири з окремими входами. Також, оскільки квартира складається з двох кімнат, які не є ізольованими, порядок користування квартирою з виділенням кімнати кожному з двох співвласників у окреме користування не може бути встановлений, а спільне володіння та користування квартирою є неможливим в зв`язку з станом здоров`я позивачки, яка є інвалідом та пересувається за допомогою візка, крім того має ряд супутніх захворювань і потребує стороннього догляду, що в сукупності обумовлюють особливі житлові потреби позивачки і унеможливлюють спільне проживання сторін. Вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено неможливість встановлення порядку користування спірною квартирою сторонами. Суд також враховує, що відповідача тривалий фактично не користується вказаною часткою квартири і проживає за іншою адресою, яку вказувала у відзиві від 26.2.2020р. і підтвердила в судовому засіданні - [ADDRESS] . Даних про примусове виконання рішення суду від 06\~червня 2017\~року про вселення її у спірну квартиру відповідачка до справи не долучала. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для припинення права власності, передбачених ч.1 ст.365 ЦПК України, також припинення права власності відповідачки на частину спірної квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника за умови виплати справедливої компенсації. Для визначення розміру грошової компенсації ринкової вартості належної відповідачки частці у спірній квартирі по справі проведені судова оціночна експертиза та повторна судова оціночно-будівельна експертиза. Відповідно до висновку судового експерта Оніщенко Н.С. за результатами проведення оціночної експертизи від 19.10.2020 року № 14/20-ОБ дійсна ринкова вартість частини двокімнатної квартири [ADDRESS] визначена в розмірі 401\~550 грн. без ПДВ. Допитана в судовому засіданні судовий експерт Оніщенко Н.С. надала роз`яснення, що вартість 1/2 частини квартири визначалась як половина ринкової вартості однокімнатної квартири. Згідно з висновком повторної судової оціночно-будівельної експертизи від 24 липня 2023 року за № 10-22 судовим експертом Калашніковим О.М. визначено, що ринкова вартість частини двокімнатної квартири [ADDRESS] з врахуванням обтяжень та обмежень станом на дату проведення експертизи становить 279\~019 грн. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] щодо методики експертного дослідження вказав, що порівняльний підхід ним не застосовувався в зв`язку з відсутністю достатньої інформації у відкритих джерелах про продаж або пропонування подібного нерухомого майна (1/2 частини квартири) та визначення об`єктів порівняння з об`єктом, що оцінюється. Тому приймаючи мету оцінки та характеристики об`єкта оцінки експертом використовувався дохідний підхід, виходячи з наведених у висновку методик оцінки та нормативно-правових документів. Позивачкою внесено на депозитний рахунок суду грошову суму ринкової вартості частини двокімнатної квартири [ADDRESS] (з врахуванням обтяжень та обмежень) в сумі 279\~019 грн., визначену відповідно до висновку повторної експертизи від 24 липня 2023 року за № 10-22. Оцінивши зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що визначена у висновку експертизи від 19.10.2020 року № 14/20-ОБ дійсна ринкова вартість частини спірної квартири як половина ринкової вартості однокімнатної квартири не буде гарантувати справедливу компенсацію відповідачці у спірних правовідносинах, оскільки дана формула є справедливою лише у випадку, коли квартира продається повністю і метою стоїть справедливий розподіл виручених від продажу коштів. Таким чином,\~суд \~доходить висновку,\~що \~визначена \~у висновку\~повторної експертизи\~ від\~від 24\~липня 2023\~року за\~№ 10-22\~ дійсна\~ринкова вартість\~ частини\~спірної квартири\~з урахуванням\~обтяжень і\~обмежень в\~розмірі 279\~019\~грн.\~буде гарантувати справедливу сатисфакцію відповідачці у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved