Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач 12.04.2023 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40\~000 грн щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що після розтавання з відповідачем, син сторін проживає з позивачем. З моменту розлучення, відповідач помірно допомагав грошима та продуктами, у зв`язку з тим, що суми були дуже маленькими і недостатніми навіть для половини потреб дитини, позивачка звернулася до нього з проханням давати більше грошей, на що відповідач відмовив. У відповідача залишився бізнес на Промтоварному ринку «7 кілометр», який був організований подружжям, тому він може надавати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач самоусунувся від своїх обов`язків по відношенню до сина. Позивач не може понести всі витрати на утримання сина, адже перебуває в безпорадному стані та не може працювати, адже в 2018 році перенесла 2 операції через 17 переломів кісток обох гомілок. Відповідач є працездатною людиною, має власний бізнес і на його утриманні більше нікого немає. Ухвалою від 13.04.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 31.05.2023. У судовому засіданні 31.05.2023 представник позивача [PERSON] вказувала на необхідність сповіщення відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив продовжити розгляд справи в заочному порядку, з метою сповіщення відповідача, розгляд справи відкладено на 28.06.2023. У судовому засіданні 28.06.2023 було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 01.08.2023. У судовому засіданні 01.08.2023 було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 31.08.2023. До суду 21.08.2023 надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , згідно якого не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] ніколи не відмовлявся від матеріального забезпечення сина, проводить з ним достатньо часу, бере участь у вихованні дитини. З січня 2023 відповідач на картковий рахунок позивачки переводить кошти. Заявлена позивачкою сума аліментів є завищена. [PERSON] добровільно сплачує аліменти у розмірі 6 000-7\~000 грн., що у 4 рази перевищує мінімальний розмір аліментів. Позивачка не вказує на які потреби дитини необхідно такий розмір аліментів, не надає доказів понесення витрат. Позивачка веде активний спосіб життя, вона самостійно здійснює покупки, прогулянки та має змогу працевлаштуватися, у її власності також є машина та п`ять об`єктів нерухомого майна. У судовому засіданні 31.08.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] було прийнято відзив, та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 02.10.2023. У судовому засіданні 02.10.2023 [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] підтримала відзив, вказувала на можливість сплати аліментів у розмірі 7\~000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] у період з 16.10.2009 по 30.12.2022 перебували у шлюбі, що вбачається з рішення Приморського районного суду від 29.11.2022 у справі №522/10657/22, яке набрало законної сили 30.12.2022 (а.с.14-15). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з видом економічної діяльності 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, що підтверджується відповіддю №94295 від 31.05.2023 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.50). Дохід [PERSON] від здійснення господарської діяльності за 2022 рік склав 513\~470 грн, про що свідчить лист Головного управління ДПС в Одеській області (а.с.93). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №327322316 від 29.03.2023 вбачається, що [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер: 5123781500:02:002:0862; житлового будинку [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки кадастровий номер: 5122782400:01:006:0104 (а.с.18-21). З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 01.11.2022 вбачається, що за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: Honda Accord, 1987 року випуску; Volkswagen Touran, 2013 року випуску (а.с.22-24). З доданих до відзиву квитанцій вбачається, що [PERSON] перераховував [PERSON] кошти: січень 2023 року 7\~850 грн, лютий 2023 року 5\~900 грн, березень 2023 року 9\~950 грн, квітень 2023 року 7\~500 грн, травень 2023 року 7\~650 грн, червень 2023 року 5500 грн, липень 2023 року 6\~200 грн (а.с.70-73). Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 27.02.2023, [PERSON] має діагноз: множинні консолідовані переломи кісток обох гомілок. Больовий синдром. Миграція фіксуючого стрижня. Порушення функції ходи. Стан після МОС (2018р., 2020р.) (а.с.16). [PERSON] також має зареєстрований за нею транспортний засіб Toyota Camry, 2007 року випуску, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ (а.с.75). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №342948896 від 15.08.2023 вбачається, що [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер: 5123781500:02:002:0479; земельної ділянки кадастровий номер: 5122782400:01:006:0043; земельної ділянки кадастровий номер:5122782400:01:006:0044; садового будинку [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] (а.с.76-77). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. При цьому ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом з тим, ч.3 ст.181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, [PERSON] , як позивач сама обирає спосіб стягнення аліментів, який обраний нею у твердій грошовій сумі. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дітей. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. До матеріалів справи не додано доказів того, що син сторін додатково займається на спортивних секціях чи бере індивідуальні заняття, відсутні докази необхідності спеціального догляду, тобто в суду відсутні будь-які дані про витрати які здійснюються на дитину. Таким чином, підстав для стягнення аліментів у розмірі 40 000 грн у суду немає, адже визначальним є не спроможність батька сплачувати такі аліменти, а необхідність таких коштів для гармонійного розвитку дитини. Суд наголошує, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитини має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька утримувати дітей їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вищевикладеного, за відсутності будь-яких доказів здійснення витрат на утримання сина [PERSON] , враховуючи стандартні витрати на дітей, такі як забезпечення житлом, їжею, навчанням та розваги, суд вважає, що достатнім для гармонійного розвитку сина, є стягнення аліментів у розмірі 7 000 грн, який запропонований відповідачем. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial