Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

16.06.2022 АТ "ОГС" Львівгаз" подало до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на їх користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 36591,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Представник позивача у позовній заяві зазначає, що 29.07.2021 працівниками АТ "Львівгаз" за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] , виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, чим порушила умови договору розподілу природного газу. Ухвалою суду від 06.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.11.2022 стягнуто з [PERSON] на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" вартість не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у сумі 36591,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою суду від 12.04.2023 заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.11.2022 у справі №446/808/22 скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача АТ "ОГС" Львівгаз" - адвокат Турчинк Я.І. не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] , в судові засідання, після скасування заочного рішення у справі, не прибула, відзиву на позов не подавала, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду неодноразово. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2021 представниками АТ "Львівгаз" за вказаною вище адресою виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та в присутності споживача складено акт про виявлення порушень №011687, в якому [PERSON] підписалась особисто і без зауважень (а.с.9). Відповідно до повідомлення №1147 від 05.08.2021, відповідача запрошено до приміщення АТ "Львівгаз" для участі у засіданні Центральної комісії з розгляду Актів про порушення споживачами природного газу та надіслано копію "Акту про порушення" від 29.07.2021 за №011687 (а.с.21). 07 вересня 2021, комісія з розгляду актів про порушення споживачами природного газу, на підставі вказаного акта про порушення №011687 з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, провела розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості, завданих порушенням споживача, що склала 36591,00 грн. При цьому, об`єм склав 3604,48 м3 за період з 16.01.2021 по 15.07.2021, розрахунок здійснено за цінами закупівлі природного газу протягом періоду не облікованого природного газу (а.с.30). Відповідачу [PERSON] згідно повідомлення від 06.09.2021 направлявся рахунок на оплату вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, однак останньою вищевказана суму боргу так і не погашена (а.с32). Розглянувши даний спір, суд дійшов висновку, що відповідач порушила визначений законом обов`язок не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а тому з неї необхідно стягнути суму заборгованості, так як відповідно до закону, зобов`язання має виконуватися належним чином. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610 Цивільного кодексу України). Згідно пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п.п.3 п.1 гл.2 розділу 11 Кодексу, до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з абз.1 п.1 гл.3 розділу 11 Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором газорозподільної системи несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Так, позивачем здійснено розрахунок не облікованого об`єму природного газу, за період з 16.01.2021 по 15.07.2021 в розмірі 36591,00 грн., який суд вважає обґрунтованим на доведеним належними та допустимими доказами, докази протилежного судом не встановлено та відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем [PERSON] здійснено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ за адресою [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу підлягають задоволенню. Заперечення відповідача [PERSON] про те, що їй не було надано можливості узгодити порядок доставки ЗВТ на експертизу і поставити вимогу про залучення до її проведення представників виробника ЗВТ та те, що її не було повідомлено про дату, час та місце проведення експертизи суд відхиляє з наступних підстав. Так, відповідно до п.2 гл.10 розіду X Кодексу газорозподільних систем, під час складання протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу сторона, яка ініціювала експертизу, визначає, ким буде здійснюватися така експертиза (комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктом судово-експертної діяльності, діяльність якого регулюється Законом України «Про судову експертизу»). Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний бути присутнім під час проведення експертизи. За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі неприбуття споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі. Судом з матеріалів справи, а саме із запрошення від 05.08.2021 №1147 (а.с.21-23), роздруківки про поштові відправлення з повідомленням про вручення (а.с.18) встановлено, що відповідач [PERSON] повідомлялась щодо направлення ЗВТ на експертизу, про складання акту про порушення та про його задоволення, однак такі листи залишались без відповіді відповідача, докази зворотного у суду відсутні. Відповідач [PERSON] жодного разу не з`являлась на розгляд справи, не подавала відзиву на позов, не подала до суду жодних доказів щодо обґрунтування доводів на підставі яких вона заперечує позовні вимоги. Щодо заперечень відповідача, що під час розгляду справи судом не досліджено питання втручання у ЗВТ за наслідками проведення експертизи, чи мало місце її втручання в механізм приладу, то суд також такі відхиляє, оскільки суд при прийнятті рішення виходив з належних та допустимих доказів, наданих стороною позивача, натомість як відповідач жодного доказу на спростування цих обставин не надала. Більше того, після скасування заочного рішення у даній справі, відповідач не зверталася до суду із клопотанням про призначення у справі судової експертизи та повністю проігнорувала подальший розгляд справи. Тому, з огляду на принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд вважає, що позовні вимоги у справі необхідно задовольнити. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Що стосується заяви позивача про стягнення з відповідача на їх користь понесені витрати на правничу допомогу, то суд дійшов висновку, що у такій потрібно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Жодного з цих документів позивач суду не надав, а відтак це виключає можливість покладення на сторону відповідача таких судових витрат. Разом з тим, 29.11.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору. Вирішуючи таке питання, суд встановив, що згідно з платіжного доручення №8752 від 08.06.2022, АТ "ОГС" Львівгаз" за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 36591,00 грн., тоді як відповідно до ставок судового збору на 2022 рік за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином за дану вимогу судовий збір склав 2481,00 грн. Однак, позивачем надмірно сплачені кошти в розмірі 34110,00 грн (36591,00грн. - 2481,00 грн. = 34110,00 грн.). Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. В цьому випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 своєї постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року зі змінами, внесеними 25.09.2015, роз`яснив судам, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. Відповідно до п. 44 Постанови, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, позивачу підлягає поверненню надлишково сплачений судовий збір у сумі 34110 грн. Як вже зазначалося в описовій частині даного рішення, у цій справі вже було ухвалено заочне рішення від 30.11.2022, яке згодом було скасовано судом ухвалою від 12.04.2023. Згідно ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відтак, з огляду на історію даної справи та норми чинного процесуального законодавства перегляд даного рішення суду може бути здійснено виключно судом вищої інстанції не зважаючи на те, що відповідач у справі наявні підстави визначені ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved