Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 10 891,28 грн, у тому числі: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 6 665,86 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 0,79 гривень; - сума заборгованості за щомісячними процентами - 3 948,79 гривень; - сума заборгованості за пенею - 275,84 гривень. Також, позивач просив стягнути з відповідачки судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11 липня 2023 року. У судове засідання 11.07.2023 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився. У позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, поштове відправлення (конверт) з ухвалою суду від 18 травня 2023 року та копією позовної заяви з додатками повернувся до суду з довідкою про причини повернення/досилання з підстав «адресат відсутній за вказаною адресою». Протокольною ухвалою суду від 11 липня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідачки судове засідання відкладено на25 вересня 2023 року з повідомленням відповідачки про розгляд справи шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду. У судове засідання 25 вересня 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, подав клопотання про проведення усіх судових засідань з розгляду справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 25 вересня 2023 року повторно не з`явилася, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2019 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та заяву № 1034264862 від 24 жовтня 2019 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та нею як позичальником. Згідно з умовами кредитного договору позичальник [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. Незважаючи на це, відповідачка [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги . У подальшому Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» уклало з позивачем договір факторингу, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки у сумі 10 891,28 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 10.09.2021 позивачем сума заборгованості не збільшувалася. Штрафні санкції додатково не нараховувалися. За ствердженням позивача, відповідачка [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1034264862 від 24 жовтня 2019 року у сумі 10 891,28 грн, з яких: - 6 665,86 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 0,79 грн - сума заборгованості за відсотками; - 3 948,79 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами; - 275,84 грн - сума заборгованості за пенею. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року). Позиція відповідача Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 жовтня 2019 року відповідачка [PERSON] підписала заяву-анкету від 24 жовтня 2019 року на отримання кредиту та інших послуг у ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 11), узгодила та підписала паспорт кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 4264862 (а.с. 8, 9) та кредитний договір від 24.10.2019 № 1034264862 з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с. 6). Усі наведені документи (заява, паспорт кредиту та кредитний договір) містять підпис [PERSON] . Доказів на спростування факту підписання заяви, паспорту кредиту та кредитного договору відповідачка суду не надала. У розділі 1 кредитного договору сторони узгодили суму кредиту - 6860,00 грн; строк, на який надається кредит, - 36; обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 4264862, який є невід`ємною частиною цього договору. Пункт 1.4. кредитного договору містить доручення [PERSON] на сплату за рахунок отримуваного нею кредиту у розмірі 6860,00 грн, такі суми грошових коштів: у сумі 5 000,00 грн на рахунок АТ «ТАСкомбанк», 1 710,00 грн - на рахунок ПАТ «Страхова компанія ТАС». Відповідно до п. 2.2. кредитного договору сторонами узгоджено, що цей договір, паспорт кредиту № 4264862 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 18.09.2019 складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4264862 загальна сума (ліміт) кредиту становила 6860,00 гривень; строк, на який надається кредит, - 36 місяців; щомісячні проценти за користування кредитом - 3 % від суми кредиту щомісячно; реальна річна процентна ставка - 72,36 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту - 14 270,04 грн. Порядок повернення кредиту, а саме: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) встановлено у пункті 6 паспорту кредиту. Відповідальність за прострочення повернення суми отриманого кредиту встановлена пунктом 7 паспорту кредиту (а.с. 7) та розділом 4 умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 17-18), відповідно до яких наслідком прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором є: - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів - нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення; - у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення, сплачує неустойку: - у разі прострочення від 7 до 30 днів включно - 100 грн; - у разі прострочення від 31 до 60 днів включно - 150 грн; - у разі прострочення від 61 до 90 днів включно - 250 грн; - у разі прострочення понад 90 днів - 350 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 21 на звороті), наданого позивачем, сума заборгованості відповідачки станом на 10.09.2021 становила 10891,28 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 6 665,86 гривень; сума заборгованості по відсоткам (в тому числі простроченими) - 0,79 гривень; сума заборгованості по комісії (в тому числі простроченій) - 3 948,79 гривень; пеня на суму простроченої заборгованості за період з 24.10.2019 по 10.09.2021 - 25,84 гривень; штраф за період з 24.10.2019 по 10.09.2021 - 250,00 гривень. Відповідачка наявність заборгованості за кредитом у розмірі 10891,28 гривень не спростувала. Матеріали справи доказів погашення кредиту не містять. 07.10.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 22). Згідно з п. 2.1. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників (п. 2.2 договору). Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимог відповідачка [PERSON] була обізнана про відступлення права грошової вимоги на користь АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором № 1034264862 від 24.10.2019, про що свідчить її особистий підпис у повідомленні (а.с. 10). 10.09.2021 між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф (а.с. 26-28). Відповідно до п. 2.1. договору факторингу позивач зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а останній зобов`язується відступити позивачеві права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно з п. 2.3. договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від AT «ТАСКОМБАНК» до позивача відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно з додатком № 2, але не раніше здійснення оплати позивачем згідно з п. 3.1 цього договору, після чого позивач стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до позивача прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу. Згідно з актом прийому-передачі реєстру прав вимоги від 10.09.2021 за договором факторингу від 10.09.2021 № НІ/11/5-Ф АТ «ТАСКОМБАНК» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр прав вимоги кількістю 2376 шт, після чого з урахуванням п. 2.1 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а.с. 29). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 10.09.2021 до договору факторингу від 10.09.2021 № НІ/11/5-Ф ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] у загальній сумі 10891,28 грн, з яких: 6 665,86 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,79 грн - сума заборгованості за відсотками; 3 948,79 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами; 275,84 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 30). Застосовані судом норми права Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що за умовами заяви-анкети від 24.10.2019 на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с. 11), паспорту кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 4264862 (а.с. 8, 9), кредитного договору від 24.10.2019 №1034264862 (а.с. 6), ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) видало відповідачці у користування грошові кошти у сумі 6860,00 грн. Відповідачка своїх заперечень щодо факту отримання кредиту не надала. Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), проценти за користування кредитом та відповідальність (неустойка) за порушення умов кредитування. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом матеріали справи не містять. Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору (36 місяців), кредитні кошти у повному обсязі не повернула. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги до відповідачки новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК». Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги. Отже позивач є кредитором по відношенню до відповідачки та має право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі. Також суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві, та уважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в цілому відповідає умовам кредитного договору. Той факт, що у розрахунку заборгованості сума заборгованості у розмірі 3948, 79 грн названа простроченою заборгованістю по комісії, а не простроченою заборгованістю за процентами, суд не бере до уваги та вважає опискою, оскільки з умов кредитного договору, викладених у паспорті кредиту, вбачається, що за користування кредитом відповідачка мала обов`язок сплачувати щомісячні проценти у розмірі 3 %, що у гривневому виразі складає 205,80 грн щомісяця (6860 грн х 3 % = 205,80 грн) та, відповідно, за період, наведений у розрахунку, з 25.10.2019 по 29.06.2021 сума заборгованості буде складати 3948,79 грн, що відповідає р. 5 розрахунку «розрахунок суми нарахованої комісії за кредитним договором станом на 10.09.2021». Отже, суд уважає, що сума 3948,79 грн - це заборгованість за щомісячними процентами за користування кредитом, як вірно було зазначено позивачем по тексту позовної заяви, а не заборгованість за комісією, як помилково було зазначено позивачем у розрахунку заборгованості. Так само сума заборгованості у розмірі 275,84 грн у позовній заяві помилково позивачем названа заборгованістю за пенею, хоча відповідно до розрахунку та умов договору, викладених у п. 7 кредитного договору, це є заборгованість за штрафом, нарахованим за прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором за період з 03.01.2020 по 03.02.2020 - 250,00 грн та пеня за той самий період - 25,84 грн (250,00 грн + 25,84 грн = 275,84 грн). Проте допущені позивачем неточності не впливають на висновки суду у даній справі щодо правомірності розрахунку заборгованості в цілому. Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або належних доказів на спростування отримання кредиту до суду не надала. Отже суд виснує, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2 481,00 грн (а.с. 1, 2). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved