Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 23.08.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області від 23.08.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 124. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились в липні 2022 року, у зв`язку з повною відсутністю взаєморозуміння та частими конфліктами. Наразі шлюб між нею та відповідачем фактично розпався і зберегти сім`ю не вдалося, про що свідчить копія рішення Березанського міського суду Київської області від 11.04.2023 року. Подружнє життя не склалося з об`активних причин: різні характери, погляди на життя, світосприйняття, морально-етичні цінності. Відповідач не приймає участі в утриманні і вихованні дітей з листопада 2021 року. Весь тягар побутових проблем, заробітку, догляду за дітьми ліг на її плечі. Відповідач [PERSON] матеріально не забезпечує дітей, не виконує батьківських обов`язків. У липні 2022 року позивачка змушена була переїхати до іншого місця проживання задля уникнення загострення конфлікту з відповідачем, оскільки останній не давав можливості створити нормальні та комфортні умови для повноцінного розвитку та проживання дітей. Після переїзду з дітьми до нового місця проживання позивачка [PERSON] була змушена самостійно створити всі необхідні умови для проживання, виховання та навчання дітей. Витратами на дозвілля дітей займається вона, батько дітей участі у цьому не бере. Таким чином, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя й надалі, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального та соціального розвитку. Такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна не має забезпечувати, оскільки згідно із Сімейним кодексом України обоє батьків повинні брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття тому батько, який є працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. Судові витрати покласти на відповідача [PERSON] та стягнути з нього на її користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9\~000, 00 гривень. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів визнав, однак не згоден сплачувати понесені позивачкою [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката, оскільки вважає їх завищеними. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] ) 13 лютого 2008 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 124 (а.с. 11). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 11.04.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 24-25). Батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області (актовий запис № 60) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 03.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області (актовий запис № 78) відповідно (а.с. 12, 13). З копії акту обстеження житлово-побутових умов № 172 від 03.03.2023 року вбачається, що діти: [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2015 року проживають за адресою: [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , 1991 року народження та перебувають на повному її утриманні з липня 2022 року та по теперішній час (а.с. 14). За змістом ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно приписів ст.\~7\~СК\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Принципом № 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, закріплено право дитини на здорове зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питання ми соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 8\~Закону\~України\~"Про\~охорону\~дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки із матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли домовленості про сплату аліментів на дітей, позивачка, з якою проживають діти, скористалася правом звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Як визначено ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до абз. 1 ч. 3 ст.\~181\~СК\~України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, при вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що непонолітні діти проживають разом з матір`ю, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто. Крім того, відповідач є працездатним, фізично здоровим, відомостей про наявність у нього утриманців та інших аліментних зобов`язань суду не надано. Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивачки, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, по своїй правовій природі аліментні зобов`язання є періодичними платежами та підлягають сплаті щомісяця. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, враховуючи положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки вказаний розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідає інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, а також не суперечить чинному законодавству. Положеннями ч. 1 ст.\~191\~СК\~України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 21.08.2023 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1\~ст. 133 ЦПК України). Зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9\~000, 00 грн., який є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачкою витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4\~000, 00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи. Отже, зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 4\~000, 00 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Окрім того, ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК\~України передбачено, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved