Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 10 квітня 2000 року він набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , підстава: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.04.2000 року АВК № 323820, видане приватним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори. Спадкодавець [PERSON] в свою чергу придбав даний житловий будинок за договором купівлі-продажу від 28.06.1989 року у громадянина [PERSON] . На даний час позивач правомірно володіє цим будинком, утім вільно користуватися та розпоряджатися ним у зв`язку з не знятим на сьогоднішній день обтяженням він не може. Коли позивач вирішив продати будинок, з`ясувалось, що на підставі повідомлення № 2, Ресорного заводу ім. Комінтерна м. Синельникове від 22.06.1976 року, Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 07.11.2006 року, за № 4016726, накладена заборона на нерухоме майно, тобто на його будинок. Заборона була накладена у зв`язку з повідомленням про надання позики [PERSON] на будівництво житлового будинку, до якої позивач не має ніякого відношення, а [PERSON] на даний час помер. Раніше про існування даної заборони позивач не знав. Таким чином зараз відсутні будь-які юридичні підстави для існування заборони на дане нерухоме майно, але існування такої заборони де-факто створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши Першу синельниківську державну нотаріальну контору вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зняти заборону на нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , внесений Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 07 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження 4016726, на підставі повідомлення Ресорного заводу ім. Комінтерна, за № 2 від 22.06.1976 року. Представник позивача, [PERSON] , [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у судове засідання не з`явилася, але матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог не заперечує. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Синельниківський ресорний завод» у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, місце та час розгляду справи. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу від 28 червня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Лівінським О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1144, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному договорі зазначено, що заборон та позики не має. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2000 року АВК № 323820, виданого приватним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С., зареєстрованого 15.05.2000 року Синельниківським БТІ, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 29.03.2023 року, вбачається, що на будинок [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] , накладено Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заборону на нерухоме майно на підставі повідомлення № 2, Ресорного заводу ім. Комінтерна м. Синельникове від 22.06.1976 року. Відповідно до повідомлення про видачу позики від 22 червня 1976 року [PERSON] Ресорним заводом ім. Комінтерна м. Синельникове надано позику у сумі 598 карбованців строком на 7 років на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] . Надана суду копія Заборони № 14 від 22 червня 1976 року свідчить про накладення нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори на будівлю [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , заборони на відчуження нерухомого майна до погашення позики. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на яке відносно попереднього власника-позичальника [PERSON] , було накладено заборону на його відчуження, і дана обставина позбавляє позивача розпоряджатися своєю власністю та перешкоджає йому у реалізації належних йому прав. На час вирішення спору судом не отримано відомостей про існування будь-яких вимог, заснованих на зобов`язанні, забезпеченим забороною відчуження майна до [PERSON] , як боржника, а також до позивача, тому на думку суду, продовження забезпечувальної дії обтяження майна за вищевикладених умов та фактичної відсутності спірних правовідносин безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності [PERSON] . З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позовні вимоги задовольняє у повному обсязі. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України,

Outcome: approved