Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У липні\~2023\~року \~позивач звернулась\~до суду\~з вищевказаним\~позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила,\~що 27.11.2021\~року між\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено шлюб,\~зареєстрований Основ`янсько-Слобідським\~відділом державної\~реєстрації \~актів цивільного\~стану у\~м.\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків),\~актовий запис\~№ 667.Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . З моменту реєстрації шлюбу подружжя проживало однією родиною. Однак, поступово між подружжям зникло взаєморозуміння, підтримувати сімейні стосунки стало вкрай важко, подружжя втратило почуття любові і поваги один до одного. На даний час подружжя мешкає окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу не можливе. Спору між подружжям про визначення місця проживання дитини не має. Позивач просила розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 27.11.2021 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 667 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу, в порядку спрощеного позовного провадження, окрім іншого, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Подала до канцелярії суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 27.11.2021 року, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.11.2021 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 667 (а.с.4). Згідно даних фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.06.2022 року батьками малолітньої дитини\~\~ [PERSON] , [INFO] є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Причиною розірвання шлюбу та звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, шлюбно-сімейні відносини між подружжя припинені з жовтня 2021 року, наразі подружжя спільне господарства не ведуть, відповідач не надає дитині матеріальну допомогу. Дитина перебуває на утриманні позивача. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, примирення неможливо. Згідно ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позовні вимоги\~ [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо залишення відповідачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом з матір`ю, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що малолітня дитина перебуває на утриманні позивача по справі. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. \~Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~Згідно ч. ч. 2, 3\~ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ\~з відповідними змінами та доповненнями\~\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2023 року складає 2684 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved