Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У серпні 2023 року позивач [PERSON] в особі адвоката Маківського В.В. звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що орієнтовно в середині липня 2023 року [PERSON] в застосунку «Дія» прийшло повідомлення про відкриття щодо нього виконавчого провадження [NUMBER] на підставі виконавчого напису від 23 червня 2021 року №219888, а оскільки 05 червня 2022 року його мобілізували до лав Збройних Сил України і станом на сьогоднішній день його підрозділ перебуває в зоні бойових дій неподалік м.Бахмут, відразу позивач не зміг приділити належної уваги вказаному провадженню. Через деякий час, з метою розібратися в ситуації яка склалася, позивач неодноразово телефонував приватному виконавцю Савенко Ю.О. та приватному нотаріусу Остапенко Є.М., однак останні на телефонні дзвінки не відповідали, а оскільки за ним не було жодних заборгованостей по кредитах, він вимушений звернутися до суду. Зазначав, що в нього відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, у зв`язку з чим він не вбачає підстав для стягування з нього будь-яких коштів, а зазначений виконавчий напис учинено з порушенням законодавства, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, про її наявність позивач не був обізнаний, а про існування відкриття щодо нього виконавчого провадження [NUMBER] на підставі виконавчого напису від 23 червня 2021 року №219888 він дізнався лише у середині липня 2023 року з застосунку «Дія». Також зазначив, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. за змістом виконавчого напису №219888 від 23 червня 2021 року керувався пунктом 2 Переліку, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 був визнаний нечинним та незаконним. Крім того, нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, зокрема, виконавчий напис був вчинений за відсутності письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та як наслідок недотримання вимоги закону щодо вчинення нотаріусом нотаріальних дій лише після спливу 30-ти днів з моменту надсилання такої вимоги; порушення процедури вчинення виконавчого напису; відсутності безспірного характеру заборгованості, як наслідок порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також зазначав, що з Єдиного реєстру нотаріусів вбачається, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. (номер свідоцтва 7921) на даний час не здійснює будь якої нотаріальної діяльності, а з офіційного сайту Судової влади України ( https://court.gov.ua/fair/) йому стало відомо, що у провадженні судів на території всієї держави знаходяться десятки справ аналогічних до даного позову за участю вказаного нотаріуса, що навіює на думку про ймовірну незаконну діяльність цього нотаріуса щодо безпідставного стягнення з громадян України неіснуючої заборгованості за неіснуючими кредитними договорами. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23 червня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 219888, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 60889 грн 56 коп та про ужиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у межах виконавчого провадження № [NUMBER], що перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №219888 від 23 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 60889 грн 56 коп. Позиція представника позивача, відповідача по даній справі Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Маківський В.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивача. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. 26 вересня 2023 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позов, в якому заявлений позов відповідач уважав необґрунтованим, просив суд відмовити у його задоволені. Зазначений відзив на позов подано з порушенням визначеного в ухвалі суду про відкриття провадження п`ятнадцятиденного строку з дня отримання такої ухвали, та до якого долучено клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, у якій не наведено поважних причин для поновлення цьго строку (введення воєнного стану на території України та у зв`язку з цим евакуація відповідача до інших безпечних регіонів України при відсутність активних бойових дій поблизу м. Києва у 2023 році не могло об`єктивно та непереборно ускладнити ТОВ «Вердикт капітал» вчасно подати суду відзив на позов), тому на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України суд уважає за необхідне залишити без розгляду зазначений відзив на позов разом із додатками до нього (а.с.48-52,53-55,56-57). Третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Третя особа приватний виконавець Савенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 серпня 2023 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 вересня 2023 року. 13 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 27 вересня 2023 року. 27 вересня 2023 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи Завіреної фотокопії кредитного договору № 500822879 від 17 жовтня 2019 року, укладеного між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Альфа-Банк», суду не надано. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з посиланням на статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1772, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18-05/2021 від 18 травня 2021 року, якому АТ «Альфа-Банк» відсуплено право вимоги на підставі договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року за кредитним договором № 500822879 від 17 жовтня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 18 травня 2021 року по 28 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 60389 грн 56 коп в тому числі 3% річних - 14455 грн 55 коп, інфляційні збитки - 45934 грн 01 коп 30 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 60889 грн 56 коп. Правочин зареєстрований у реєстрі за № 219888 (а.с.15,37 зворотна сторона). 26 листопада 2021 року за ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулося із заявою до приватного виконавця Савенка Ю.О. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 219888, виданого 23 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості у розмірі 60889 грн 56 коп; накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості; у випадку встановлення доходу боржника, яким є [PERSON] - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; авансовий внесок повернути на рахунок ТОВ «Вердикт-Капітал»; грошові суми, стягнуті з божника перерахувати на рахунок ТОВ «Вердикт-Капітал» (а.с.36 зворотна сторона). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 17 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 219888, виданого 23 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості у розмірі 60889 грн 56 коп, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 6088 грн 96 коп. (а.с.16-17,11-14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 17 грудня 2021 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 219888 від 23 червня 2021 року про стягнення з боржника [PERSON] коштів на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця у сумі 6088 грн 96 коп (а.с.20-21). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 30 липня 2023 року по виконанню виконавчого напису № 219888 від 23 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості у сумі 60889 грн 56 коп, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 67528 грн 52 коп (а.с.18-19). Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 серпня 2023 року в порядку забезпечення цивільного позову у даній справі зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № [NUMBER] за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 23 червня 2021 року № 219888 про стягнення з [PERSON] на користь «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 60889 грн 56 коп до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі № 581/720/23 (а.с.28-29). Заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 500822879 від 17 жовтня 2019 року за період з 18 травня 2021 року по 28 травня 2021 року складає 60389 грн 56 коп та є непогашеною (заборгованість за сумою кредиту - 45934 грн 01 коп, заборгованість за процентами та комісією - 14455 грн 55 коп) (а.с.37). Докази направлення [PERSON] вимоги про виконання зобов`язання, а також отримання останнім такої вимоги в матеріалах справи відсутні. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(1)/2020 зазначив, що положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. ст. 1080, 1082 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. Висновки суду по суті заявленої вимоги Як вбачається із копій документів, відповідно до яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, підставою для вчинення виконавчого напису стали кредитний договір № 500822879 від 17 жовтня 2019 року, та подані нотаріусу відомості стягувача про непогашення заборгованості боржником (а.с.15,37 зворотна сторона). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». До цього, станом на 23 червня 2021 року, дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 23 червня 2021 року також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 23 червня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 23 червня 2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідач свої вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Проте у матеріалах справи відсутні письмові докази укладення між позивачем та АТ «Альфа-Банк» самого кредитного договору № 500822879 від 17 жовтня 2019 року, а також договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року за яким АТ «Альфа-Банк» відступлено право вимоги до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», договору факторингу № 18-05/2021 від 18 травня 2021 року за яким ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступлено право вимоги до нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором, які б підтверджували право ТОВ «Вердикт Капітал» стягувати борги, які виникли за участі АТ «Альфа-Банк» та її боржника. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису № 219888, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), договори відступлення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Із наданих позивачем матеріалів вбачається подання для вчинення виконавчого напису непідписаного сторонами кредитного договору № 500822879 від 17 жовтня 2019 року, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічні правові висновки сформульовані у п. 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц, у п. 92 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17. Із огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права власності позивача на належні йому грошові кошти. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подання позовної заяви у розмірі 1073 грн 60 коп за заявленою вимогою та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536 грн 80 коп, які сукупно становлять 1610 грн 40 коп, оскільки позивачу ухвалою судді при зверненні до суду з цією вимогою відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі позивачем суду не ставилося, а тому предмет для їх поділу відсутній.

Outcome: approved