Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

07.07.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (дала відповідач), якою з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.08.2023 позивач просить суд: - визнати заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 09.11.2022 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області частково недійсним в частині невключення у нього [PERSON] , як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але 26.05.2023 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки наявний заповіт на іншу особу. Оскільки на дату посвідчення заповіту вона мала вік менше 17 років, тобто була неповнолітньою, а отже має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, а тому заповіт є частково недійсним в частині невключення у нього позивача, як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Ухвалою суду від 18.07.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.08.2023 від Державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Могильної Л.Г. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує. 07.08.2023 представником відповідача адвоката Донець В.В. подано відзив на позовну заяву. Також представником подано відзив на заяву про зменшення позовних вимог 06.09.2023. У відзиві представник відповідача зазначає, що позов є необґрунтованим, оскільки права позивача не порушені, так як право на обов`язкову частку у спадщини породжується моментом відкриття спадщини, а не моментом укладення заповіту. 30.08.2023 надійшла заява, яка прийнята судом, про зменшення позовних вимог, а саме: визнати заповіт [PERSON] на користь [PERSON] посвідчений 09.11.2011 частково недійсним в частині невключення у нього [PERSON] , як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. 06.09.2023 протокольною ухвалою суду продовжено підготовче судове засідання на 30 днів. 21.09.2023 від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. 25.09.2023 від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. 25.09.2023 від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить в позові відмовити. 25.09.2023 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просять в позові відмовити. Також в заяві повідомив, що після ухвалення рішення надасть докази витрат відповідача на правничу допомогу. 26.09.2023 представник позивача також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.09.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження. Згідно частини третьої статті 211 Цивільно процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно копії свідоцтва про народження позивача, остання народилася [INFO] , а її батьком записано [PERSON] . 09.11.2011 [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, що все належне йому майно де б воно не було та з чого не складалося і взагалі все те, що він за законом матиме право на день смерті, усі його майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту та які належатимуть йому на день смерті, заповідає відповідачці. На день складення заповіту позивачці виповнилося повних 16 років. [PERSON] помер [INFO] . На день смерті [PERSON] позивачці виповнилося повних 27 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Після відкриття спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, де була відкрита спадкова справа, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №69537459, та у нотаріуса за №71/2022, з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки за матеріалами спадкової справи є заповіт на все майно на іншу особу. Як зазначила позивач, оскільки на дату посвідчення заповіту вона мала вік менше 17 років, тобто була неповнолітньою, а отже вона має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, а тому заповіт є частково недійсним в частині невключення у нього позивача, як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в ч. 1 ст. 1241 ЦК України, спадкують обов`язкову частку. Тлумачення статті 1241 ЦК України свідчить, що право на обов`язкову частку це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Це право реалізовується на час відкриття спадщини, а не обумовлюється моментом складення та посвідчення заповіту. Як встановлено судом на момент відкриття спадщини, позивач була повнолітньою особою, а отже вона не відноситься до кола осіб вказаних в статті 1241 ЦК України та відповідно не має права на обов`язкову частку. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки в позові відмовлено, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат щодо сплати судового збору, на користь позивача відсутні. 25.09.2023 від представника відповідача надійшла заява, що відповідач бажає стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн, докази витрат будуть надані протягом п`яти днів з часу ухвалення рішення суду у випадку відмови у задоволенні позову. Отже питання розподілу цих судових витрат буде вирішено в порядку ст. 246 ЦПК України, за умови дотримання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed