Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

20.09.2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, яким позов задоволено. 25.09.2023 року на адресу суду представником позивача [PERSON] скеровано заяву про винесення додаткового рішення, в якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 120\~062, 88 грн. Відповіднодо статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені, про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляд справи чи розгляд справи у її відсутності від відповідачів на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.09.2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, позов задоволено та вирішено визнати недійсним укладений між [PERSON] і [PERSON] і нотаріально посвідчений 17.06.2020 р. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1047 га кадастровий номер 4623686600:01:003:0067 в с. Солонка на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області зареєстрований за номером [ADDRESS] , припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1047 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0067, реєстраційний номер - 2100690946236 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, розташовану за адресою: с. Солонка на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, скасувати рішення приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Віблого Л.З. (індексний номер - 52701763 від 17.06.2020 р.) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 4623686600:01:003:0067 площею 0,1047 га, розташовану за адресою: с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, скасувати запис № 36923165 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1047 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0067, реєстраційний номер - 2100690946236 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, розташовану за адресою: с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Згідно ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У ході розгляду справи позивач зазначає, що очікує на понесення витрати на надання правничої допомоги. Згідно із поданим розрахунком витрат понесених при розгляді справи № 450/3096/21 від 25.09.2023 року відповідно до Договору про надання юридичних послуг № 04/10-21 від 18.10.2021 року згідно із розрахунком загальної суми витрат, з врахуванням знецінення вартості грошей (розрахованої за офіційними даними НБУ) загальна сума витрат становить 111 130, 63 грн., з яких: 56 900,00 грн. витрати по підготовці цивільної справи; 38 918, 00 грн. адвокатський гонорар; 15 312, 63 грн. індексація витрат. Оригіналами квитанції від 26.07.2021 року, та від 28.07.2021 року стверджується сплата позивачем судового збору при зверненні до суді із позовом у розмірі 2844,00 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (статті 12 і 81); Відповідно до частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України суд може,\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат\~на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2\~статті 137 ЦПК). Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи вищенаведене,\~беручи до\~уваги обгрунтованість\~доводів представника\~відповідача,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що заявлені\~витрати позивача\~на професійну\~правничу допомогу на вказану позивачем суму є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, невідповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Враховуючи суть спору, який був розглянутий судом, беручи до уваги складність справи та час затрачений на надання професійної правничої допомоги, одночасно враховуючи що розгляд справи проходив у суді першої інстанції, у ході якого не було змінено предмету чи підстав спору, не було необхідним адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини, за відсутності у справі відзиву на позовну заяву на необхідності його спростування, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням наведеного, враховуючи що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved