Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , за результатами розгляду якого просить: позбавити його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; призначити опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , її бабусю - [PERSON] . В обґрунтування заявленої вимоги позивачем зазначено, що вона є бабусею неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 жовтня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Батьки неповнолітньої [PERSON] неодружені, разом ніколи не проживали, спільного господарства не вели. Після смерті матері [PERSON] , позивачка повністю взяла на себе відповідальність за її життя, здоров`я, харчування, навчання, культурний та спортивний розвиток. З 24.10.2016 року і по теперішній час вона є фактичним опікуном [PERSON] , виховує, матеріально забезпечує і піклується про онуку, виконує усі обов`язки, покладені на опікуна. Батько дитини [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2023 року вказану цивільну справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. (а.с. 32) Ухвалою суду від 11 липня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче судове засідання. (а.с. 39-40) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (далі суд) від 31 липня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті; зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, підготувати та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання позову. (а.с. 50-51). 01 вересня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 91-93) 20 вересня 2023 року до суду надійшов висновок служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради доцільності призначення опікуном дитини [PERSON] , [INFO] , її бабусю - [PERSON] , [INFO] (а.с. 101) Позивач в судовому засіданні позов уточнила та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; встановити над неповнолітньою дитиною - [PERSON] піклування та призначити її піклувальником. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення. Причини неявки суду не відов. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району Салтан В.Ю. в суді виступив на боці позивачки. Відповідно до частини першої ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Суд, у відповідності до статті 280 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 жовтня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. (а.с. 9-12) Після смерті матері [PERSON] , позивачка, повністю взяла на себе відповідальність за життя, здоров`я, харчування, навчання, культурний та спортивний розвиток, онуки. Наказом № 447 від 14.04.2023 року Сужби (управляння) у справах дітей Запорізької міської ради, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , [INFO] (а.с. 15) Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї, наданим Запорізьким міським центром соціальних служб від 01.05.2023 року: «Батько дівчини не приймає участі у вихованні та розвитку, не намагається зустрітися з донькою, матеріально родині не допомагає. Аліменти сплачувати відмовився. Бабуся [PERSON] здатна виконувати батьківські обов`язки» (а.с. 16). Згідно довідки № 01-36/13 від 06.09.2022 року, [PERSON] протягом навчання його доньки [PERSON] , з 01.09.2012 р. по 11.06.2021 р. з класним керівником та вчителями-предметниками не спілкувався, батьківські збори не відвідував, успіхами доньки в навчанні не цікавився, допомогу школі не надавав (а.с. 22). В довідці № 62 від 19.04.2023 року, виданій педагогічно фаховим коледжем комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, зазначено, що батько студентки [PERSON] , [PERSON] , протягом терміну навчання не цікавився питаннями навчання дитини, на батьківські збори не з`являвся, з класним керівником не спілкувався (а.с. 23). Згідно характеристики, наданої ГО «Запорізький дитячий юнацькому спортивний клуб дзюдо «Канокан», батько [PERSON] , [PERSON] , у спортивному клубі не з`являвся, спортивним життям доньки та її успіхами не цікавився (а.с. 24). [PERSON] знаходиться під спостереженням КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» в довідці №0771/01-08 від 20.04.2023 року, зазначено, що дитина, [PERSON] , вчасно проходить огляди, відвідує лікаря в супроводі бабусі [PERSON] . Бабуся виконує рекомендації та призначення лікарів, спілкується з ними, піклується про стан здоров`я онуки. Батько, [PERSON] , з донькою лікарів не відвідує, відповідно рекомендації лікарів не виконує, не цікавиться станом здоров`я доньки, з лікарями та завідувачем закладу не спілкується (а.с. 25). [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області (а.с. 27). З 15.11.2016 року по теперішній час, [PERSON] працює в КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради на посаді Молодша м-с для приймання одягу від хворих (а.с. 28). [PERSON] є співвласником 2-хкімнатної квартири, у якій окрему кімнату займає її онука (а.с. 29). Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 18.08.2023 р. № 01-13/1884, комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 91-93). Згідно висновку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 11.09.2023 № 01.01-18/2556, комісія дійшла висновку про доцільність призначення піклувальником дитини [PERSON] , [INFO] , її бабусю - [PERSON] , [INFO] (а.с. 101) Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частина 7 статті 7 Сімейного кодексу України проголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 12 цього Закону зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьків батьківських прав, зокрема те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 4 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органі опіки та піклування. Аналізуючи зазначені норми сімейного права, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved