Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У березні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 124590 грн. 08 коп. Обґрунтовано позов тим, що відповідач звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у Приват Банку від 04 березня 2021 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 21 квітня 2023 року представник відповідача адвокат Марченко Н.І. направила до суду відзив на позовну заяву, в якому повідомила, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в сумі дійсної заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.03.2021, проте не може зазначити якою є дійсна заборгованість по кредиту, оскільки в якості заборгованості за тілом кредиту банк зазначає не тільки ту суму, яку дійсно отримав позичальник, а й суму нарахованих, але не сплачених [PERSON] самостійно прострочених процентів та суми щомісячних комісій за обслуговування картки, які погашалися банком шляхом збільшення суми кредиту. При цьому в наступному періоді здійснювалося нарахування процентів вже на збільшену таким чином суму кредиту. Також представник відповідача зазначає, що згідно тексту позовної заяви спірні правовідносини виникли із договору від 04.03.2021, проте виписку за договором надано за період з 23.04.2020 по 31.01.2023, розрахунок суми заборгованості розпочинається датою 04.05.2021, де на вказану дату у графі «витрати клієнтом кредитних коштів» значиться 33882 грн. 29 коп. При ліміті кредитування 100000 грн. позивач вказує, що заборгованість за тілом кредиту становить 104283 грн. 68 коп. Ні в розрахунку заборгованості, ні в позові не зазначено, за який період та за користування якою сумою кредиту нараховані проценти, що є предметом позову. 09 травня 2023 року представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2023 року за клопотанням представника відповідача у даній справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2023 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з поверненням ухвали суду про призначення експертизи без виконання через несплату відповідачем коштів за проведення експертизи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг від 04.03.2021 (а.с. 54-64), згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, процентна ставка, відсотків річних - 36 % (п. 1.3 заяви), який у подальшому змінювався. Згідно довідки банку, [PERSON] початково по вказаному договору було встановлено кредитний ліміт в розмірі 100000 грн. (а.с. 52). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк», відповідачу надавались у користування кредитні картки, остання № [NUMBER] , строком дії до травня 2024 року (а.с. 53). Відповідно до п. 2.1.1.3.1 заяви, сторони на підставі ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплату процентів. Погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця в такому порядку: - клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання). В разі, якщо у клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у клієнта прострочених зобов`язань за договором, доручення клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується. Згідно пункту 1 частини другої статті 11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638\~Цивільного кодексу\~України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 29 січня 2023 року становить 124590 грн. 08 коп., до якої входить: 104283 грн. 68 коп. - заборгованість за тілом кредита, 20306 грн. 40 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5 зворот, 8-12). Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Щодо заперечень представника відповідача про те, що виписка по кредитному договору надана за період з 23.04.2020 по 31.01.2023, а договір сторони уклали лише 04.03.2021, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є клієнтом банку ще з 2013 (а.с. 177, 178) і ним неодноразово укладалися з банком кредитні договори. Зокрема, 23.04.2020 останнім було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 178), на підставі якої клієнту було відкрито рахунок в банку і у подальшому при укладенні кредитного договору 04.03.2021 кредитні кошти нараховувались вже на відкритий рахунок позичальника, а тому і розрахунок заборгованості наданий саме з 23.04.2020, оскільки правовідносини між сторонами тривали починаючи з 30.04.2013. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~Цивільного кодексу\~України,\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 12-16). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав. Як вбачається з розрахунку заборгованості, банком нараховувались проценти у розмірі 36 %, тобто розмірі, який погодили сторони при підписанні договору, крім того у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 розмір процентної ставки 0%, а з 01.04.2022 по 31.05.2022 20,4 % (а.с. 8-11). Таким чином, оскільки нарахування та розмір процентів за користування кредитом було погоджено сторонами договору, розмір нарахованих позивачем відсотків згідно розрахунку заборгованості за період з 14.05.2021 по 29.01.2023 відповідачем не спростовано належними доказами, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 20306 грн. 40 коп. нарахованих згідно договору процентів за користування кредитом. У судовому засіданні представник відповідача також просила суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, оскільки з розрахунку неможливо з`ясувати з якого часу виникла заборгованість по відсоткам. Проте, суд вважає доводи представника відповідача безпідставними, оскільки з виписки за договором № б/н за період з 23.04.2020 по 31.01.2023 вбачається, що 06.04.2021 [PERSON] поповнив свій картковий рахунок на суму 48200 грн. (а.с. 28) і заборгованості по кредиту не мав взагалі, а тому нарахування заборгованості здійснено банком в межах строку позовної давності, так як позов до суду банком направлено поштовою кореспонденцією 27.02.2023 (а.с. 86). Також судом встановлено, що відповідно до п. 2.1.1.3.1 заяви про приєднання до Умов і правил надання послуг, яка була підписана відповідачем, сторони на підставі ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплату процентів. Погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця в такому порядку: - клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання). Таким чином, сторони узгодили порядок погашення кредиту та сплату процентів і банк правомірно здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту та нарахованим процентам в межах кредитного ліміту. Проте, суд вважає безпідставним нарахування відповідачу заборгованості по тілу кредиту в розмірі, що перевищує кредитний ліміт 100000 грн., так як сторони досягли згоди та визначили кредитний ліміт саме в такому розмірі. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що в розрахунку заборгованості по тілу кредиту, що перевищує 100000 грн., включено нараховані суми комісії загальним розміром 4283 грн. 68 коп. Оскільки позивач просить стягнути цю суму як тіло кредиту, що перевищує встановлений ліміт кредитування, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, а також те, що сторони погодили порядок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, проценти нараховані в розмірі, які погодили сторони під час підписання кредитного договору доводів позивача відповідачем не спростовано належними доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі кредитного ліміту в сумі 100000 грн. та нарахованих відсотках в сумі 20306 грн. 40 коп., а всього 120306 грн. 40 коп., у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial