Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Посилається на те, що 24.12.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сільської ради, за актовим записом № 56, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її повному вихованні. \~ \~ \~ \~Після укладення шлюбу, відповідач на своє ім`я оформив право власності на земельну ділянку, площею 0.0400 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована на території Нижньоапшанської сільської ради по [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 057164 від 2010 року. \~ \~ \~ \~Під час спільного сімейного проживання та за спільні кошти, в тому числі весільні, виготовивши будівельний паспорт, на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл № 237 від 22.2.2011, в період 2011-2013 роки, ними було зведено житловий будинок, загальною площею 188 кв.м., житловою площею 96 кв.м., якому присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , з метою подальшого проживання в ньому. З 2016 року спільне життя між ними почало набувати негативного характеру, відповідач покинув сім`ю та проживає з іншою жінкою, внаслідок чого рішенням Тячівського районного суду від 20.03.2019 шлюб між ними розірвано. Вона разом з сином продовжує проживати у вказаному будинку, постійно покращує його стан та намагається оформити правовстановлюючі документи. На її замовлення було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, після чого вона звернулася із заявою до Управління ДАБІ у Закарпатській області з заявою щодо повідомлення її про можливість подання нею декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з метою подальшої її реєстрації. \~ \~ \~ \~Листом ДАБІ від 17.12.2019 її повідомлено про те, що подати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та ввести в експлуатацію житловий будинок має право тільки замовник [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач на її усні пропозиції щодо оформлення права власності на збудований ними житловий будинок та його подальший поділ відмовляється вчиняти будь-які дії спрямовані на набуття його у власність, оскільки вважає, що будинок належить виключно йому, а вона має право лише проживати у ньому. Просить визнати житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на частину вищевказаного житлового будинку. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Із\~статті 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 частин 1-4\~цього ж Кодексу\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами статті 13 ч.ч. 1, 2 \~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею\~ 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу\~визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст.\~76, чч. 1, 2 ст.\~77, стст.\~78,\~79, ч. 2 ст.\~80, чч. 1, 5, 6ст.\~81, ч. 1 ст.\~83 ЦПК України\~вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. \~ \~ \~ \~Рішенням Тячівського районного суду від 20.03.2019 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 057164, [PERSON] на підставі рішення № 4 Нижньоапшанської сільської ради 19-ої сесії 5-го скликання від 20 травня 2010 року належить земельна ділянка площею 0.0400 га, розташована у [ADDRESS] . 20 грудня 2010 року за заявою [PERSON] КПП «Тячів-проект» виготовило будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника в [ADDRESS] . Із експлікації приміщень будинку садибного типу [ADDRESS] вбачається, що загальна площа будинку 118 м.кв. Довідкою Нижньоапшанської сільської ради № 2002 від 11.12.2019 стверджено, що [PERSON] , 1991 р.н., зареєстрована в [ADDRESS] , дійсно з 2013 року по теперішній час фактично проживає у [ADDRESS] . Відповідно до довідки Нижньоапшанської сільської ради № 2003 від 11.12.2019 [PERSON] , 1991 р.н., дійсно побудували житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в період перебування в шлюбі з [PERSON] , в 2011-2013 роках. Згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 1511/1007-1.202 від 17.12.2019 замовниками [PERSON] та [PERSON] здійснено будівництво житлового будинку [ADDRESS] , на підставі будівельного паспорта та повідомлення про початок виконання будівельних робіт, перебуваючи у шлюбі. Висновком експерта П.П. «Алекс-Хуст» про вартість майна, станом на 5 лютого 2020 року вартість житлового одноповерхового будинку [ADDRESS] , з надвірними спорудами становить 645968 гривень. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником будинку [ADDRESS] , розмір частки 1/1, є [PERSON] . Дата державної реєстрації 01.11.2022 року. Згідно статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається,\~що кожна\~річ,\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~норм визначених\~статтями 68-70\~цього ж\~Кодексу розірвання\~шлюбу не\~припиняє права\~спільної сумісної\~власності на\~майно,\~набуте за\~час шлюбу.\~Дружина і\~чоловік мають\~право на\~поділ майна,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~незалежно від\~розірвання шлюбу.\~ Дружина\~і чоловік\~мають право\~розділити майно\~за взаємною\~згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтями 368,\~370\~ЦК України\~передбачено,\~що спільна\~власність двох\~або більше\~осіб без\~визначення часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~сумісною власністю.\~ Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Outcome: approved