Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У червні\~2023\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Селянська\~інноваційна холдінгова\~компанія «Сінком-Холдінг»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у користуванні приміщенням офісу [ADDRESS] , шляхом виселення з нього відповідача. Обґрунтовано позов тим, що у приміщенні офісу № 217, який розташований у будівлі по [ADDRESS] , власником якої є ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг», знаходиться майно відповідача і це приміщення він продовжує займати без достатніх на те правових підстав. Позивач не має змоги вирішити спірне питання в позасудовому порядку, оскільки у вказаному приміщенні знаходиться майно приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Пантелєнка О.С., в тому числі, ймовірно, документи нотаріального діловодства, що містять нотаріальну таємницю. Досягти домовленості щодо звільнення вказаного приміщення ані телефонним, ані письмовим шляхом не вдалося, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21\~червня 2023\~року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг» неодноразово зверталося до нього з приводу укладення договору оренди спірного приміщення безпосередньо з ним, проте на даний час приміщення неможливо використовувати за призначенням, оскільки в ньому відсутнє електропостачання. [PERSON] з даного приводу звертався до позивача письмово, після чого було прийнято рішення про його виселення з приміщення начебто у зв`язку із капітальним ремонтом. Також відповідач вказав, що ним за власний рахунок, з дозволу орендаря, були проведені поліпшення приміщення з метою організації робочого місця приватного нотаріуса, а тому виконання таких робіт в іншому приміщенні потребує значних вкладень для продовження нотаріальної діяльності. Крім того, спірне приміщення нотаріальної контори використовується на даний час на підставі договору суборенди № 32 від 24.12.2019, укладеного між нотаріусом та ТОВ «Виробничо-комерційною фірмою «Сніком-Чернігів», якому ТОВ «Сінком-Холдінг» було надано право володіння і користування з наступною передачею в суборенду (піднайм) приміщень будівлі по [ADDRESS] . Строк дії договору суборенди з 01.01.2020 по 31.12.2022. Протягом одного місяця з дня закінчення строку дії вказаного договору, а саме у період з 31.12.2022 по 31.01.2023, заперечень щодо використання [PERSON] спірного приміщення ТОВ «Виробничо-комерційною фірмою «Сніком-Чернігів» не надало (письмово не надсилало в цей період рекомендованої поштової кореспонденції із запереченнями щодо користування приміщенням офісу), а тому в силу ст. 764 ЦК України, строк договору найму у зв`язку із відсутністю заперечень наймодавця протягом одного місяця є поновленим на строк, який був раніше встановлений цим договором. Також відповідач зазначає, що він продовжує користуватися спірним приміщенням і наразі відсутнє волевиявлення сторін щодо припинення дії договору, зокрема, відсутній акт прийому-передачі повернення приміщення, а тому на підставі ст. 795 ЦК України продовжують існувати права і обов`язки учасників вказаного договору суборенди. Крім того, відповідач заперечував щодо розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи. Представник Міністерства юстиції України подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що [PERSON] зареєстрував свою приватну нотаріальну діяльність по Чернігівському нотаріальному округу 28 вересня 1994 року (реєстраційне посвідчення № 1, яке видавалось повторно 03.07.2006 та 01.08.2017). Для здійснення свої діяльності нотаріус використовував приміщення за адресою: к. 217, пр-т Миру, 53, м. Чернігів на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 32, укладеного 01.05.2020 між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Сінком-Чернігів» та [PERSON] . Вказаний договір набув чинності 01.05.2020 та діяв до 30.04.2022. У подальшому сторони уклали угоду про зміну договору оренди № 32 від 01.05.2020, якою продовжили строк оренди приміщення до 30.04.2023. У зв`язку з відсутністю правових підстав для розміщення робочого місця приватного нотаріуса Пантелеєнка О.С. (п. 1 ч. 1 ст. 29-1 ЗУ «Про нотаріат»), діяльність нотаріуса була тимчасово зупинена відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.05.2023 № 458/8 «Про тимчасове зупинення приватної нотаріальної діяльності [PERSON] ». 26.06.2023 нотаріус подав до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву (вх. № 28751-27-23 від 27.06.2023) про припинення ним своєї приватної нотаріальної діяльності з 29.06.2023. Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.06.2023 № 387/8 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності [PERSON] » приватна нотаріальна діяльність [PERSON] припинена з 29.06.2023. Нотаріус протягом одного місяця з дня одержання копії наказу має передати до Державного нотаріального архіву Чернігівської області на зберігання всі документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса, а також передати печатку приватного нотаріуса для подальшого їх знищення. Копію наказу про припинення діяльності нотаріус отримав особисто 29.06.2023. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав, причин неявки суду не повідомив. Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні підтримала подані письмові пояснення та зазначила, що діяльність приватного нотаріуса Пантелеєнка О.С. припинена і ним до 30.08.2023 передані всі документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса до Державного нотаріального архіву Чернігівської області, а печатку до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого її знищення, як це передбачено наказом № 421/7 від 31.07.2023 «Про продовження строку приймання-передавання справ нотаріального діловодства [PERSON] ». Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сінком-Чернігів» у судове засідання не з`явився, письмових пояснень не подав, на запит суду надав належним чином завірену копію договору № 32 від 01.05.2020, копію акту здачі-прийняття приміщення від 01.05.2020 та копію угоди від 30.04.2022, згідно яких приватний нотаріус Пантелеєнко О.С. мав в суборенді спірне приміщення. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Селянська інноваційна холдінгова компанія «Сінком-Холдінг» є власником будівлі по [ADDRESS] , загальною площею 5080,0 кв.м., в тому числі офісу № 217, що підтверджується договором купівлі-продажу державного майна від 29.05.1997 серії ААК № 16934, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В.І., та актом передачі проданого майна від 18.06.1997 (а.с. 19-24, 25-28). Відповідно до копії акту знаходження чужого майна в приміщенні власника від 05.06.2023, комісією у складі генерального директора ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг» Тихоненка В.В., заступника генерального директора ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг» Рудченка В.М., менеджера ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг» [PERSON] встановлено факт знаходження чужого майна в приміщенні офісу № 217 по проспекту Миру, 53 в місті Чернігові, власником якого є позивач (а.с. 41). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, вказане майно належить приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Пантелеєнку О.С., а тому, ймовірно, там знаходяться документи нотаріального діловодства, що містять нотаріальну таємницю. Досягти домовленості щодо звільнення спірного приміщення не вдалося, воно зачинено користувачем, у зв`язку з чим не має змоги вирішити спірне питання в позасудовому порядку. Чи знаходиться на час розгляду справи в спірному приміщенні майно відповідача, позивачу не відомо, оскільки воно зачинено на замок і ключів від приміщення у позивача немає. 04.04.2023 ТОВ «СІХК «Сінком-Холдінг» було отримано лист відповідача, в якому останній повідомив про те, що він орендує офіс № 217 про проспекту Миру, 53 в місті Чернігові з 2006 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сінком-Чернігів» на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 32 від 01.05.2020, щодо існування якого позивач не знав до моменту отримання вказаного листа. Відповідно до копії договору № 32 суборенди нежитлового приміщення від 01.05.2020, укладеного між ТОВ «Виробничо-комерційною фірмою «Сінком-Чернігів» (орендар) та [PERSON] (суборендар), останній прийняв у тимчасове платне користування приміщення офісу № 217 про [ADDRESS] . Вказана копія договору надана на запит суду ТОВ «ВКФ «Сінком-Чернігів» і зміст та дата договору відрізняється від копії договору, яку надав відповідач до відзиву на позовну заяву. При цьому, представник позивача та представник третьої особи Міністерства юстиції України у судовому засіданні пояснили, що у позивача немає такого примірника договору, який відповідач приєднав до свого відзиву. Крім того, у матеріалах Міністерства юстиції, що стосуються діяльності приватного нотаріуса Пантелеєнка О.С., також відсутня копія договору суборенди нежитлового приміщення № 32 від 24.12.2019, на який посилається відповідач у своєму відзиві. Натомість, у матеріалах Мін`юсту наявна копія договору оренди нежитлового приміщення № 32 від 01.05.2020 з угодою про внесення змін до нього від 30.04.2022, що укладені між ТОВ «ВКФ «Сінком-Чернігів» та приватним нотаріусом Пантелеєнком О.С. з кінцевою датою дії договору до 30.04.2023, тобто того самого змісту, який наданий ТОВ «ВКФ «Сінком-Чернігів» на запит суду. Інших примірників договорів про оренду (суборенду) приміщення, в якому приватний нотаріус Пантелеєнко О.С. мав право здійснювати нотаріальну діяльність, ним до Міністерства юстиції надано не було. Згідно п.п. 4.1., 4.2. договору суборенди нежитлового приміщення № 32 від 01.05.2020, строк оренди складає 2 роки (з 01.05.2020 по 30.04.2021). Якщо суборендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди, то, за відсутності заперечень орендаря впродовж одного місяця з дня закінчення строку договору, договір вважається пролонгованим до 30.04.2022. Відповідно до п. 1.2. об`єкт оренди знаходиться у володінні орендаря на підставі договору № 1 від 29.02.2016, укладеного між ТОВ «Сінком-Холдінг» і ТОВ «ВКФ «Сінком-Чернігів». Угодою від 30.04.2022 про зміну договору суборенди № 32 від 01.05.2020, продовжено строк дії вказаного договору до 30 квітня 2023 року. Згідно копії договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 30.11.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Селянська інноваційна холдінгова компанія «Сінком-Холдінг» (орендодавець) передало в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сінком-Чернігів» (орендар) нежитлове приміщення за адресою: пр-т Миру, 53, м. Чернігів строком на 2 роки 11 місяців. Термін дії договору з 01.12.2021 по 31.10.2024 включно (п. 7.1). Відповідно до копії додаткової угоди від 30.01.2023 до договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 30.11.2021, на підставі п. 8.3 договору оренди сторони дійшли згоди достроково, за взаємною згодою сторін, розірвати вказаний договір оренди з 31 січня 2023 року. Сторони домовились, що орендар зобов`язується повідомити всіх наявних суборендарів про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 30.11.2021 та, відповідно, розірвати з ними договори суборенди приміщень у строк до 31 січня 2023 року (п. 3). Відповідач 04.04.2023 звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська інноваційна холдінгова компанія «Сінком-Холдінг» з приводу оренди спірного приміщення (а.с. 33, 34). На його звернення позивачем було надано відповідь № 31 від 12.04.2023, де повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Селянська інноваційна холдінгова компанія «Сінком-Холдінг» не має наміру здавати приміщення офісу № 217 про [ADDRESS] , оскільки планується його капітальний ремонт. Також, позивача було попереджено про необхідність звільнення приміщення до 30.04.2023 (а.с. 35). Вказаний лист про необхідність звільнення приміщення у строк до 30.04.2023 [PERSON] отримав особисто 12.04.2023 (а.с. 36). Оскільки відповідач не звільнив приміщення в добровільному порядку, позивач повторно 01.05.2023 направив відповідачу листа за № 34/1 про необхідність звільнення приміщення (кімнати № 217) за адресою: [ADDRESS] від речей відповідача у строк до 10.05.2023, інакше позивач буде змушений звернутися до суду (а.с. 37). Вказаний лист був направлений рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, але повернувся без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 38-40). За інформацією Міністерства юстиції України, [PERSON] зареєстрував свою приватну нотаріальну діяльність по Чернігівському нотаріальному округу 28 вересня 1994 року (реєстраційне посвідчення № 1, яке видавалось повторно 03.07.2006 та 01.08.2017). Для здійснення свої діяльності нотаріус використовував приміщення за адресою: к. 217, пр-т Миру, 53, м. Чернігів на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 32, укладеного 01.05.2020 між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Сінком-Чернігів» та [PERSON] . Наявний у матеріалах справи Мін`юсту договір оренди приміщення, в якому здійснював нотаріальну діяльність приватний нотаріус Пантелеєнко О.С., набув чинності 01.05.2020 та діяв до 30.04.2022. На підстві угоди про зміну договору оренди № 32 від 01.05.2020, сторони договору продовжили строк оренди приміщення до 30.04.2023. У зв`язку з відсутністю правових підстав для розміщення робочого місця приватного нотаріуса Пантелеєнка О.С. (п. 1 ч. 1 ст. 29-1 ЗУ «Про нотаріат»), діяльність нотаріуса була тимчасово зупинена відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.05.2023 № 458/8 «Про тимчасове зупинення приватної нотаріальної діяльності [PERSON] ». 26.06.2023 нотаріус подав до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву (вх. № 28751-27-23 від 27.06.2023) про припинення ним своєї приватної нотаріальної діяльності з 29.06.2023. Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.06.2023 № 387/8 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності [PERSON] » приватна нотаріальна діяльність [PERSON] припинена з 29.06.2023. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319\~ЦК України врегульовані питання здійснення права власності, згідно з частинами першою, другою, сьомої якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 387\~ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України). Частиною першою статті 763 ЦК України передбачено, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України). Згідно статті 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк; умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Відповідно до статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі; якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено, що договірні відносини, на підставі яких відповідач мав у користуванні спірне нежитлове приміщення, припинені за закінченням строку. Оскільки власник повідомив про відсутність наміру здавати в оренду вказане у позові приміщення та просив звільнити його, але відповідач, по закінченню строку дії договору оренди нежитлового приміщення, не звільнив його на вимогу власника, а тому суд вважає, що право позивача є порушеним. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 916/1256/19. Згідно правової позиці, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (п. 6.54), зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, тобто негаторний позов (такі висновки наявні й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, за змістом пункту 49 якої з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення, а позов про виселення є негаторним). Враховуючи, що позивач є власником спірного нежитлового приміщення, строк договору оренди цього приміщення закінчився, власник повідомив орендаря про необхідність звільнення приміщення до закінчення строку дії договору оренди (суборенди), власник немає доступу до цього приміщення через наявність замка, що встановлений відповідачем, а тому з метою захисту прав позивача його позов підлягає задоволенню у спосіб, обраний позивачем. Також, у зв`язку із наявністю підстав для задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Антонова О.В. на підставі ордеру серії СВ № 1055725 від 31.05.2023, договору № 2 про надання правової допомоги від 31.05.2023 та додаткової угоди № 1 від 31.05.2023 до договору № 2 про надання правової допомоги (а.с. 42, 43, 44). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 125 від 01.06.2023 позивачем сплачено згідно договору № 2 про надання правової допомоги від 31.05.2023 адвокату 12000 грн. (а.с. 46). Відповідно до\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із\~частиною четвертою\~статті 137\~ЦПК України,\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи клопотання відповідача про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 8000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved