Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, в якому просить стягнути з Фермерського господарства [PERSON] безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована па території Мар`янівської сільської ради (колишнього Бобринецького району), теперішнього Кропивницького району Кіровоградської області, на праві приватної власності на землю. Вказує, що в січні \~ \~ \~ \~2021 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~йому стало відомо, що державним реєстратором Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О.Ю. було проведено реєстрацію речового права на оренду земельної ділянки з кадастровими номером 3520884400:02:000:0090 за Фермерським господарством Івашини Володимира Володимировича. Державну реєстрацію проведено на підставі договору оренди землі від 02.12.2020 року, укладеного між позивачем та ФГ Івашини Володимира Володимировича. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.06.2022 року усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні належною земельною ділянкою, \~ \~ \~ \~площею 5,97 га з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090 шляхом повернення її з незаконною володіння фермерського господарства [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5.97 га з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090, що зареєстроване 24 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 39934547, та припинено право оренди ФГ [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090 за договором оренди від 24 грудня 2020 року між [PERSON] та ФГ Івашини В.В. Вирішено питання судових витрат. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.10.2022 року залишено без змін рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.06.2022 року. Отже, протягом 2021-2022 року він не мав можливості користуватися належною йому на праві власності земельною ділянкою, оскільки вона без належних на те підстав перебувала у користуванні фермерського господарства [PERSON] . На цій підставі неправомірними діями відповідача , тобто самовільним зайняттям належної йому земельної ділянки, позивачу було завдано шкоду у вигляді недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою, та ці кошти (орендна плата) фактично були безпідставно збереженні у відповідача. На цій підставі звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, а саме недоотриману орендну плату в розмірі 13722,00 грн, а також моральну шкоду в розмірі 14000,00 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 січня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2023 року у задоволені клопотання представника позивача про витребування письмових доказів відмовлено. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2023 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Завгородня В.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином до суду від представника надійшла заява про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та про слухання справи за відсутності сторони позивача (а.с.141). Представники відповідача ФГ Івашини Володимира Володимировича в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи його тим, що договір оренди землі від 02.12.2020 року був підписаний сторонами. ФГ [PERSON] сплачено оренду плату у розмірі 22500,00 грн на банківський рахунок наданий позивачем. Позивачем при розрахунку розміру збитків використано нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 18.10.2022 року, та яка не може бути використана для здійснення розрахунку за 2021 рік. Вказують, що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважають, що вони не підлягають задоволенню, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди у зобов`язальних правовідносинах обумовлюються договором, Законом України «Про оренду землі», який є спеціальним законом в регулюванні відносин щодо оренди землі, не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв`язку з не виконанням умов договору, то вимоги позивача в цій частині є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню (а.с.31-34). Крім того від представника відповідача адвоката Попович С.М. до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності сторони відповідача при цьому відзив підтримують в повному обсязі (а.с.127). Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії КР №095628 виданого 14 грудня 2005 року та витягом із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок, кадастровий номер 3520884400:02:000:0090 (а.с.5). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року у справі №383/75/21 залишено без змін рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.06.2022 року, яким усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні належною земельною ділянкою, площею 5,97 га з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090 шляхом повернення її з незаконною володіння фермерського господарства [PERSON] , скасовано державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ Івашини В.В. щодо земельної ділянки площею 5.97 га з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090, що зареєстроване 24 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 39934547, та припинено право оренди ФГ [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090 за договором оренди від 24 грудня 2020 року між [PERSON] та ФГ Івашини В.В. (а.с.6-9). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. До моменту оформлення права оренди земельної ділянки, відносини фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 02 березня 2016 року у справі №6-3090цс15. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-й фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Як встановлено судом, позивачу належить земельна ділянка № [NUMBER] , площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована па території Мар`янівської сільської ради (колишнього Бобринецького району), теперішнього Кропивницького району Кіровоградської області, на праві приватної власності на землю. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.06.2022 року усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні належною земельною ділянкою, \~ \~ \~ \~площею 5,97 га з кадастровим номером 3520884400:02:000:0090 шляхом повернення її з незаконною володіння фермерського господарства [PERSON] , яке набрало законної сили. Таким чином, відповідач як фактичний але неправомірний користувач земельної ділянки позивача, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19). Згідно ч. 4.ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість нього майна. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичною користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі люпині першої статті 1212 ЦК України. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження Ж 14-77це18). Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасовою невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачем встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року за N284 затверджено вказаний порядок, але позивачем обраховано збитки на власнеий розсуд з урахуванням неотриманого розміру орендної плати, у разі, якщо би такий договір було би укладено, при цьому враховано п.п 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України, де вказано, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки «частіша друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 ПК України. З розрахунку позивача слідує, що нормативно грошова оцінка належної йому земельної ділянки становить 228696,20 грн., строк самовільного використання використання земельної ділянки відповідачем два роки, розмір неотриманої орендної плати 3%, тобто сума безпідставно збережених коштів становить 13722.00 грн.. Вказані обстиавини не спрортовані стороною відповідача та з урахуванням вищевикладеного приймаються судом як доведені. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, з урахуванням встановленого факту використання відповідачем Фермерське господарство Івашина Володимир Володимирович земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати за її використання, суд приходить до висновку про обґрунтованість даного позову в частині стягнення з відповідача безпідставно набуті кошти за період з 2021 по 2022 рік в сумі 13722,00 грн. Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 14000,00 грн, то в цій частині позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник земельної ділянки, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Але, заявляючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 14000 грн., позивач жодним доказом не обґрунтував факт заподіяння йому такої шкоди відповідачем, лише обмежився переліком моральних страждань у змісті позову, тому суд відмовляє в задоволені цієї частини позовних вимог у зв"язку з необґрунтованістю вимог. У відповідності до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial