Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 9 жовтня 2019 року вони з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 394. Дітей від шлюбу вони не мають. Причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідачки. Позивач втратив почуття любові та поваги до неї, тому вважає подальше сімейне життя неможливим. З червня 2022 року подружні відносини носять формальний характер, з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Тому [PERSON] просить шлюб розірвати, стягнути на його користь сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 9 жовтня 2019 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 394. Причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідачки. Позивач втратив почуття любові та поваги до неї, тому вважає подальше сімейне життя неможливим. З червня 2022 року вони проживають окремо. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень судового збору.

Outcome: approved