Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У серпні 2023 рокутовариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернулось до суду із позовною заявою до[PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що протоколом № 0208/21 від 02 серпня 2021 року загальних зборів учасників ТОВ «Еквіфін Україна» було змінено назву з ТОВ «Еквіфін Україна» на ТОВ «Містер Кеш». 16 жовтня 2022 року між ТОВ «Містер Кеш» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний кредитний договір № 57767, загальний розмір наданого кредиту складає 10000 грн. Строк кредиту визначений у період з 16 жовтня 2022 року по 14 листопада 2022 року включно, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 1.99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Містер Кеш» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши йому кредит у розмірі 10000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Згідно умов зазначеного кредитного договору та умов додаткової угоди до Кредитного договору (автопролонгація) від 16 жовтня 2022 року Кредитний договір було автопролонговано, у зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 64 календарних дні, тобто до 12 лютого 2023 року. Пунктами 1.2-1.6 угоди до кредитного договору (автопролонгація) сторони узгодили, що в період автопролонгації з 15 листопада 2022 року по 12 лютого 2023 року позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентовою ставкою у розмірі 1.99% від суми за кожен день користування кредитом, реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 4121.40%, загальна вартість кредиту становить 33880 грн. Умови кредитного договору відповідачем не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованість за процентами у розмірі 18706 грн. 17 січня 2023 року між ТОВ «Містер Кеш» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу, за яким останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Про відступлення прав вимоги відповідачу 17 січня 2023 року було повідомлено на його електронну пошту. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 28706 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18706 грн. заборгованість за процентами, судовий збір у розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Спрощене позовне провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, висловив свою позицію щодо підтримання висунутих позовних вимог. Відповідач двічі в судове засідання також не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, причин свого неприбуття не повідомляв, будь - яких заяв чи клопотань до суду не направив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2022 року між ТОВ "МістерКеш" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ"МістерКеш" було укладено електронний Кредитний договір "577672-М" на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ "Містер Кеш", які розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ "Містер Кеш". Підписання електронного Кредитного договору та узгодження його умов відбулося шляхом підтвердження відповідачем отриманими одноразовими SMS-паролями відповідних положень через інформаційно-телекомунікаційні системи. Після здійснення відповідачем покрокових підтверджень прийняття умов Кредитного договору, ТОВ "Містер Кеш". направило на електронну адресу відповідача у Word-форматі екземпляр Кредитного договору та паспорт кредиту, який містить інформацію про контактні дані кредитодавця, про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. Згідно п.п.2.6.1, 2.6.2, 2.6.5 вказаного кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у період з 16 жовтня 2022 року по 14 листопада 2022 року за стандартною процентовою ставкою у розмірі 1.99% від суми за кожен день користування кредитом на строк з 16 жовтня 2022 року по 14 листопада 2022 року. Загальна вартість кредиту визначена як 15970 грн. Крім того, умовами Кредитного договору визначено порядок продовження строку користування кредитом та автопролонгація, порядок нарахування процентів та штрафних санкцій, порядок повернення кредиту, зарахування коштів, права та обов`язки сторін, відповідальність та вирішення спорів. Договір підписаний відповідачем одноразовим паролем-ідентифікатором. Після укладання кредитного договору відповідач отримала кредит від кредитодавця в сумі 10000 грн. на свою платіжну карту, що підтверджується наступними документами: карткою рахунку [NUMBER] .10.2022-17.01.2023 р., витягом від 01.03.2022 року з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ссрay. 16 жовтня 2022 року позичальник уклала з ТОВ «Містер Кеш» угоду до кредитного договору з угодою щодо автопролонгації, якою строк користування кредитом було продовжено на період з 15 листопада 2022 року по 12 лютого 2023 року. В період продовження строку дії кредитного договору проценти нараховувалися із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,99% в день. Загальна вартість кредиту визначена у розмірі 33880 грн. Згідно договору факторингу № 42987483-105, укладеного 17 січня 2023 року між ТОВ «Містер Кеш» та ТОВ «Фінфорс» та додатків до нього, встановлено, що ТОВ «Містер Кеш» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором "577672-М" від 16 жовтня 2022 року на загальну суму 28706 грн. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу ТОВ «Фінфорс» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Містер Кеш», а ТОВ «Містер Кеш» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Містер Кеш». Про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Містер Кеш» повідомило відповідача шляхом направлення 17.01.2023 року на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті) Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року по справі 637/590/16-ц зазначає, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц також зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Як свідчать матеріали справи, позивачем на підтвердження переходу права вимоги за вказаним вище кредитним договором було надано суду в тому числі належним чином завірені копії: кредитного договору, Додаткових угод, а також угод про автопролонгацію, договору факторингу та додатку до нього, реєстру прав грошових вимог. Згідно п.3.1 договору факторингу право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав грошових вимог (що складається та підписується сторонами відповідно до форми наведеної у додатку №1 до цього договору. Як вбачається з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу ТОВ «Містер Кеш» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором "577672-М" від 16 жовтня 2022 року на загальну суму 28706 грн. Отже, ТОВ «Фінфорс» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, заборгованість за яким станом на 17 січня 2023 року складає 28 706 грн., з яких 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, та 18706 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім цього, позивач просив стягнути сплачений судовий збір у сумі 2684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved