Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що 27 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № СNL - 007/067/2007. За умовами кредитного договору на підставі кредитної заяви відповідача [PERSON] від 27 квітня 2007 року Банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США зі сплатою фіксованої відсоткової ставки в розмірі 13,99 % річних, на строк до 27 квітня 2017 року. У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань було вимушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. Згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.12.2011 року стягнуто заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 64798,03 дол. США. 16.08.2019 року на адресу [PERSON] направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (вимога про усунення порушення) станом на 01.10.2019 року зазначена вимога не виконана. Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань перед Банком за кредитним договором , 27 квітня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (майнова порука) № РСL-007/067/2007, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тверською І.В. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , загальна площа якої згідно з правовстановлюючими документами складає 44,90 кв.м., та належить [PERSON] на праві власності. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Київською державною нотаріальною конторою № 20 від 18.04.1997 номер 1у-637, зареєстрований в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у реєстровій книзі за реєстровим № 6743 від 19 травня 1997 року. За умовами договору іпотеки, а саме п.2.1 Іпотека за договором іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеним протягом терміну його дії. Також вказують, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вимоги про виселення були направлені власнику іпотечного майна та особам які зареєстровані в квартирі 16 серпня 2019 року про добровільне звільнення з квартири за адресою: [ADDRESS] та отримані відповідачами 06.04.2019 року, проте станом на дату подання цієї позовної заяви вимога про виселення не виконана. Відповідно до довідки в квартирі, яка знаходиться в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Пунктом 5.1 (підпункт І) Договору Іпотеки встановлено, що Іпотекодавець стверджує, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та /чи неповнолітні діти. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована в спірну квартиру, після укладення договорів іпотеки без отримання дозволу іпотекодержателя. Посилаючись на ст.ст. 1, 7, 33, ч.2 ст.39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК УРСР просять суд виселити з незаконно займаної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заборонити реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі за адресою, що знаходиться [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 18.10.2019 року по справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Ухвалою з занесенням до протоколу судового засідання залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи службу у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА в м.Києві. 01.12.2020 року по справі закрито підготовче провадження. Ухвалою від 28.09.2023 року закрито провадження по справі в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки , виселення та зобов`язання вчинити дії. Сторони та третя особа в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи неодноразово повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача та третьої особи подали клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача та третьої особи. Відповідачі в судові засідання неодноразово не з`являлися, відповідач [PERSON] подавала ряд клопотань про відкладення розгляду справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідачів. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 27 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № СNL - 007/067/2007. За умовами кредитного договору на підставі кредитної заяви відповідача [PERSON] від 27 квітня 2007 року Банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США зі сплатою фіксованої відсоткової ставки в розмірі 13,99 % річних, на строк до 27 квітня 2017 року. Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань перед Банком за кредитним договором , 27 квітня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (майнова порука) № РСL-007/067/2007, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тверською І.В. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , загальна площа якої згідно з правовстановлюючими документами складає 44,90 кв.м., та належить [PERSON] на праві власності. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Київською державною нотаріальною конторою № 20 від 18.04.1997 номер 1у-637, зареєстрований в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у реєстровій книзі за реєстровим № 6743 від 19 травня 1997 року. Згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.12.2011 року стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 64798,03 дол. США. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . За його життя звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося. Як убачається з копії спадкової справи [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь онуки померлого [PERSON] [PERSON] у строки визначені законом подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Тобто, всі питання стосовно предмету іпотеки кредитор має вирішувати із спадкоємцем померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як убачається з матеріалів справи у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається позивач, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду, відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України Статтею 47 Конституції України передбачено і закріплено право кожного на житло, за якою ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дотримання положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є необхідними в демократичному суспільстві. Порядок виселення осіб із займаного приміщення визначено і Житловим кодексом України. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України, на яку також посилається позивач, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. У такому разі виселення є підставою для надання відповідним особам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. На час розгляду даної справи не звернуто стягнення на предмет іпотеки, доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відсутні правові підстави для виселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з спірної квартири, як і відсутні підстави для заборони реєстрації місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі, в зв`язку з цим суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову. При цьому суд зазначає, що позивачем пред`явлено вимогу до неповнолітньої особи [PERSON] , яка є неналежним відповідачем по справі, оскільки в її інтересах діють законні представники - батьки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що при відмові в задоволенні позовних вимог судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed