Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. У позові вказував, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 01.09.2011 року. Зазначав, що відповідачка, при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000,00 грн, що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, у зв`язку з чим станом на 28.05.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 83745,77 грн, з яких: 76206,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7538,80 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 01.09.2011 року у розмірі 83745,77 грн, з яких: 76206,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7538,80 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 2684,00 грн судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про місце, день та годину слухання справи, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що підставою для звернення з даним позовом до суду стало невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором без номеру від 01.09.2011 року, внаслідок чого станом на 28.05.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 83745,77 гривень. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: розрахунок заборгованості за договором без номеру від 01.09.2011 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 31.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 2042,48,00 грн; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 01.09.2011 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 30.06.2019 року заборгованість за кредитним договором становила 33322,61 грн і складалася із заборгованості за поточним тілом кредиту - 32148,50 грн та заборгованості за нарахованими відсотками - 1174,11 гривень. Погашено заборгованості за тілом кредиту в сумі 55216,58 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 524,79 грн, погашено заборгованості по пені 350,00 грн; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 01.09.2011 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 28.05.2023 року заборгованість за кредитним договором становила 83745,77 грн, з яких: 76206,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, яка є заборгованістю за поточним тілом кредиту; 7538,80 грн - заборгованість за простроченими відсотками; довідку про надання [PERSON] кредитних карток, останню 24.05.2021 року до 01/25; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , згідно якої: старт карткового рахунку 01.09.2011 року 5577212713677733; 01.09.2011 року встановлення кредитного ліміту 700,00 грн; 01.09.2011 року зменшення кредитного ліміту 300,00 грн; 17.09.2011 року збільшення кредитного ліміту до 3000,00 грн; 04.09.2015 року зменшення кредитного ліміту до 2000,00 грн; 21.12.2015 року зменшення кредитного ліміту до 760,00 грн; 25.10.2017 року збільшення кредитного ліміту до 4000,00 грн; 01.06.2018 року збільшення кредитного ліміту до 21500,00 грн; 04.08.2018 року збільшення кредитного ліміту до 29000,00 грн; 21.10.2018 року збільшення кредитного ліміту до 33000,00 грн; 24.05.2021 року збільшення кредитного ліміту до 75000,00 грн; 14.11.2022 року зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн; копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 01.09.2011 року, з якої вбачається, що остання просила видати їй кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом 1000,00 грн., а також своїм підписом погодилася, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг; копію паспорту споживчого кредиту, підписаного 05.03.2021 року [PERSON] , у якому сторони визначили та погодили основні умови кредитування, зокрема і сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 42% річних; копію примірника Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначені умови та привила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування; копію паспорта відповідача [PERSON] ; виписку за договором без № за період 01.09.2011-31.05.2023, згідно якої станом на 28.05.2023 року заборгованість по договору становила 83745,77 гривень. При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що: 01.09.2011 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір приєднання без номеру, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 24.05.2021 року у розмірі 75000,00 грн; відповідачка [PERSON] при підписанні 01.09.2011 року заяви була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку та погодилася з ними; 05.03.2021 року відповідачка [PERSON] підписала, а отже погодила паспорт споживчого кредиту, у якому процентна ставка зазначена на рівні 42% річних; відповідачка [PERSON] належним чином не виконує умови укладеного 01.09.2011 року з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 28.05.2023 року сума загальної заборгованості становила 83745,77 грн, з яких: 76206,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, яка є заборгованістю за поточним тілом кредиту; 7538,80 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону дає підстави для висновку, що відповідачка [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором без № від 01.09.2011 року, у зв`язку з чим станом на 28.05.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 83745,77 грн, яка підлягає стягненню з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення із стягненням з відповідачки на користь позивача понесених ними судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved