Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2008 по 2022 рік. Шлюб між ними розірвано згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі № 308/14774/21. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Зазначає, що їхня спільна донька проживає з нею у винайманій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Крім того, донька навчається в 9 класі ЗОСШ № 8 в м. Ужгороді. Колишній чоловік проживає за іншою адресою та наскільки їй відомо офіційно ніде не працевлаштований. З 2022 року батько дитини в добровільному порядку аліменти не сплачує, матеріально дитину не забезпечує, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав і прав своєї дитини та ставити вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника за наявними матеріалами, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Відзив відповідача просить повернути йому, як такий, що не відповідає ч. 4 ст. 178 ЦПК України. До заяви позивач додала витяг з ЄДРЮО щодо ФОП [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у сумі 4500 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Твердження позивача про те, що донька матеріально не забезпечується не відповідає дійсності, оскільки вона забезпечується як ним, так і його батьками. Кожен рік ним оплачується поїздка за кордон на відпочинок. Відповідач зауважує, що позивач не надала жодних доказів, які б свідчили про його матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Він проживає у винайманій квартирі та всі комунальні витрати лежать на ньому. Тому позовні вимоги виконати не може. При цьому не відмовляється від сплати, але вважає за необхідне зменшити суму аліментів і призначити їх сплату у розмірі 2000 грн. щомісячно. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено у справі, 14.02.2008 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі № 308/14774/21 між ними було розірвано. У даному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.08.2008), яка проживає разом з позивачем у винайманій ній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 20.06.2020. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 14.09.2023 відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, основним видом його діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дані обставини не заперечуються самим відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Беручи до уваги бажання позивача, з якою проживає дитина, отримувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне призначити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 45000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 році становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року 2833 гривні. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач добровільно не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, доказів зворотного суду надано не було, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, є фізичною особою-підприємцем, беручи до уваги вік дитини, розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік», а також те, що дитина перебуває на утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своїх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 22.05.2023року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial