Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулася з вищезазначеним позовом у якому, згідно заяви про збільшення позовних вимог просила визнати недійсними та скасувати: - рішення Піщанської сільської ради Новомосковського району (надалі за текстом - відповідач 3) №19-13/VІІ від 21 квітня 2017 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1) для ведення індивідуального садівництва; - рішення правління садового товариства «Голубка» (надалі за текстом відповідач 2) від 23.07.2016 про передачу земельної ділянки № [NUMBER] відповідачу 1 у користування; - реєстрацію права власності за відповідачем 1 на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,077 для ведення індивідуального садівництва, розташовану у садовому товаристві « [INFO] », яке знаходиться на території с.Новоселівка Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; - визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 1223285500:04:004:0058), розташовану у садовому товаристві «Голубка» на території с.Новоселівка, Піщанської сільської ради, Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у 1996 році була прийнята у СТ «Голубка» і як члену цього товариства їй було надано в користування земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,077 гектарів. На підставі рішення відповідача 3 від 25.09.1997 їй було передано у приватну власність зазначену ділянку. На підставі цього рішення позивачці видано державний акт від 22.12.1997 на право приватної власності на вказану земельну ділянку. З 2010 року у зв`язку з хворобою чоловіка позивачки та хворобою її самої, вони тривалий час не займалися обробітком цієї земельної ділянки. 09.05.2021 позивачка виявила, що її ділянка обнесена новим парканом, незавершений садовий будинок знесений. В подальшому позивач з`ясувала, що на підставі оскаржуваних рішень відповідача 2 та відповідача 3 належну їй земельну ділянку передано у приватну власність відповідача 1. Вважає такі дії відповідачів протиправними, садівниче товариство та сільська рада не мали права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, оскільки її вже передано у приватну власність позивачки. Посилаючись на протиправність рішень відповідачів 2,3 та безпідставність володіння земельною ділянкою відповідачем 1, просить задовольнити її позов. Ухвалою судді від 22.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Представник відповідача 1 - адвокат Пташинський О.А. подав відзив на позовну заяву, у якому посилаючись на правомірність та дотримання процедури набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, просив у позові відмовити. Ухвалою суду від 11.01.2022 відзив залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку його подання та відмовою у клопотанні про його поновлення. Від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Піщанська сільська рада просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції стверджує, що земельна ділянка, загальним розміром 3,35 га, до якої входить спірна земельна ділянка, надана у постійне користування відповідача 2 на підставі державного акта від 22.12.1997. Підставою для надання дозволу відповідачу 1 на розробку проекту землеустрою було подання останнім відповідної заяви з документами. Зокрема, сільській раді надано нотаріально посвідчено заяву голови СТ «Голубка» про згоду на вилучення із постійного користування садового товариства «Голубка» земельної ділянки площею 0,077 га, із загальної площі 3,35 га. Вважає, що оскільки була наявна згода СТ «Голубка» на вилучення земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,077 га із загальної площі 3,45, рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою було правомірним. Представник позивачки - адвокат Костогриз О.В. подав «заперечення» на відзив (за змістом - відповідь на відзив), у яких не погодився з доводами відповідача 3, викладеними у відзиві. Вказав, що власником спірної земельної ділянки № [NUMBER] є саме [PERSON] . Рішення сільської ради про передачу у власність позивачці земельної ділянки № [NUMBER] (травень 1997 року) було прийняте раніше, ніж рішення про передачу у користування земельної ділянки Садовому товариству «Голубка» (листопад 1997). Вказав, що відповідач 3 помилково вважає, що мав право приймати рішення щодо дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки вона раніше передана у власність позивачки. Ухвалами суду від 11.01.2022, від 12.10.2022 за клопотаннями представників сторін витребувано докази. 19.07.2022 судом постановлено ухвалу про тимчасове вилучення доказів. Ухвалою суду від 06.04.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача 1 - адвокат Пташинський О.А. у судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на правомірність набуття його клієнтом права власності на спірну земельну ділянку. Представник відповідача 2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача 3 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням Виконкому Піщанської сільської ради від 25 вересня 1997 року №138, передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам згідно доданого списку; у списку під №326 зазначена [PERSON] , площа земельної ділянки 0,06 га, цільове призначення - для садівництва (а.с.99). На підставі вказаного рішення було видано державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 007962 від 22 грудня 1997 року, на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] (а.с.24,25). У розділі державного акту «Кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність», зазначено такі відомості: всього земель 0,077; в тому числі багаторічних насаджень 0,067; під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,010). Як зазначила позивачка, а також не заперечується сторонами, з 2010 року вона внаслідок тяжких сімейних обставин не здійснювала догляд за земельною ділянкою. На підтвердження таких обставин, позивачкою надано медичну документацію та свідоцтво про смерть її чоловіка (а.с. 12,13). 04.06.2016 [PERSON] виключено зі складу членів садового товариства «Голубка» (а.с.85). Як вбачається із протоколу №1 засідання правління СТ «Голубка» від 23.07.2016, вирішено надати безкоштовно ділянку [NUMBER] члену садового товариства [PERSON] ; надати згоду члену садового товариства [PERSON] на приватизацію земельної ділянки № [NUMBER] , що знаходиться на території садового товариства «Голубка» (а.с.86). Як вбачається з копії державного акта ДП Нв 000239, садовому товариству «Голубка», розташованому у с.Новоселівка, на підставі рішення Піщанської сільської ради від 27 листопада 1997 року №159 було надано у постійне користування земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 3,45 га (а.с.87-89). Рішенням відповідача 3 від 01.11.2016 за №101-8/VII надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва площею 0,077 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі цього рішення було розроблено проект землеустрою, який затверджено рішенням відповідача №19-13/VІІ від 21 квітня 2017 року (а.с.135-204). Під час оформлення проекту землеустрою спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1223285500:04:004:0058. СТ «Голубка», від імені якого діяла голова - [PERSON] підписала нотаріально посвідчену заяву про те, що остання, як голова СТ «Голубка» дає добровільну згоду на вилучення із постійного користування Садового товариства «Голубка» земельної ділянки площею 0,0770 га, із загальної площі 3,45 га (користування на підставі Державного акта ДП Нв №000239), що розташована у [ADDRESS] та була надана в користування, на користь [PERSON] . Умови вилучення вказаної земельної ділянки: безоплатне вилучення у зв`язку з будівництвом житлового будинку (а.с.103). На підставі проекту землеустрою та рішення відповідача 3 за №19-13/VІІ від 21 квітня 2017 року у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено відомості про [PERSON] як про власника земельної ділянки кадастровий номер 1223285500:04:004:0058, площею 0,077 для ведення індивідуального садівництва, (кадастровий номер 1223285500:04:004:0058) розташовану у садовому товаристві «Голубка», ділянка № [NUMBER] , у с.Новоселівка Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.7,8) Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються такими нормами права. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові. Згідно із нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Як встановлено судом, позивачка набула права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Виконкому Піщанської сільської ради від 25 вересня 1997 року №138. Вказане право було посвідчено державним актом ДП Нв 007962 від 22 грудня 1997 року. Відомості про те, що визнавався недійсним державний акт або скасовувалося чи визнавалося недійсним рішення про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність позивачки - в матеріалах справи відсутні. Рішенням загальних зборів учасників СТ «Голубка» від 07.09.2008 (а.с.85) [PERSON] виключено з членів садового товариства за несплату пайових внесків протягом 10 років. Відповідно до статті 140 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виключення позивачки із членів садового товариства) підставами припинення права власності на земельну ділянку були: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Отже, та обставина, що позивачку виключили зі складу членів садового товариства не була підставою для припинення її права власності на земельну ділянку. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції на час розгляду справи) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Суд приходить до висновку, що Піщанська сільська рада, приймаючи 21.04.2017 рішення про затвердження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON] , діяла всупереч вимогам ч.5 ст.116 ЗК України, оскільки земельна ділянка перебувала у власності [PERSON] , державний акт на право приватної власності ДП Нв 007962 від 22 грудня 1997 року не визнавався недійсними, рішення про припинення права власності [PERSON] уповноваженими органами не приймалося. Сільська рада діяла за межами своїх повноважень, оскільки розпоряджатися земельними ділянками приватної власності може лише власник, яким на час прийняття оскаржуваного рішення була [PERSON] . Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на те, що на підставі державного акту на право постійного користування землею ДП Нв №000239, виданого Садовому товариству «Голубка», саме останнє мало право надавати згоду на вилучення із постійного користування спірної земельної ділянки. Зазначений державний акт видано 22.12.1997 на підставі рішення Піщанської сільської ради від 27.11.1997. Натомість право позивачки на спірну земельну ділянку виникло раніше - на підставі рішення Виконкому Піщанської сільської ради від 25 вересня 1997 року №138. А тому згода СТ «Голубка» на вилучення земельної ділянки з користування не впливає на правомірність чи неправомірність рішення відповідача 3. Формальне дотримання відповідачем [PERSON] процедури оформлення права власності, не є підставою вважати його таким, що у законному порядку набув право власності на земельну ділянку, оскільки таке набуття відбулося поза волею власника земельної ділянки [PERSON] . Ураховуючи наведене, позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення відповідача №19-13/VІІ від 21 квітня 2017 року та скасування реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно визнання права власності за позивачкою, суд зазначає таке. Станом на момент подання позову, а також подання заяви про збільшення позовних вимог, редакція статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачала, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, саме лише скасування державної реєстрації права власності за відповідачем було неможливим без одночасного внесення відомостей про іншого власника. У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Враховуючи, що право власності позивачки не визнається та оспорюється відповідачами у справі, суд вважає що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення правління СТ «Голубка» від 23.07.2016, суд зазначає таке. Як на підставу недійсності вказаного рішення позивач посилалася, зокрема, на те, що вирішення цього питання не віднесено до повноважень правління садового товариства, а віднесено до повноважень загальних зборів. У судовому засіданні досліджено статут відповідача 2 (т.2 а.с.16-26). Разом з тим, розмежування компетенції між загальними зборами СТ «Голубка» та правлінням цього товариства не входить до предмета доказування у даній справі та не має правового значення для вирішення спору. Як було встановлено судом, на момент отримання СТ «Голубка» державного акту на право постійного користування земельною ділянкою загального розміру 3,45 га, позивачка [PERSON] вже набула право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] . Отже, жоден орган садового товариства не мав права розпорядження спірною земельною ділянкою. Крім того, рішення про передачу спірної земельної ділянки у користування відповідачу 1 на час розгляду справи вичерпало свою дію після оформлення відповідачем [PERSON] права власності на цю земельну ділянку. Оскільки рішення правління СТ «Голубка» від 23.07.2016 вичерпало свою дію, його скасування не створює жодних правових наслідків, суд приходить до висновку про відмову у цій частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial