Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Лебединська Інеса Сергіївна звернулася до суду з позовною заявою до Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності та зняття арешту з майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер рідний брат позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина з кімнати, яку вона має намір прийняти. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Після смерті брата позивачка звернулася з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на майно померлого накладено арешт. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на кімнату, яка належала померлому брату та зняти арешт з цієї кімнати, який накладений постановою від 19 лютого 2022 року Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 07 липня 2023 року до суду від представника Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що 18 грудня 2017 року до відділу надійшла заява стягувача [PERSON] про відкриття виконавчого провадження про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 400 доларів США, що еквівалентно 10681 грн 68 коп., судового збору в розмірі 640 грн 00 коп. та витрат, пов`язаних з публікацією оголошення в пресі в розмірі 660 грн 00 коп., надіслана на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, справа № 636/2690/17. Відомості щодо виконання вказаного рішення суду або інших підстав для зняття арешту з майна боржника за виконавчим провадженням № [NUMBER] відсутні. 31 серпня 2023 року до суду від представниці позивачки - адвоката Лебединської І. С. надійшли письмові пояснення, в яких вона просила позов задовольнити, зазначивши, що виконавче провадження закінчене, виконавчий документ повернуто стягувачу, повторно направлений не був, а тому ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження неможливо. [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, на чому акцентував увагу сам Чугуївський відділ Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції і запропонував звернутися до суду. Крім того, державним виконавцем всупереч положенням закону 19 лютого 2020 року було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] , який на той момент вже помер, тобто його правоздатність та дієздатність припинилася, а отже виконавче провадження мало бути закінчене у зв`язку з його смертю. В судове засідання представниця позивачки [PERSON] - адвокат Лебединська І. С. не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Представниця відповідача - Чугуївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника Чугуївської міської ради та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника нотаріальної контори та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив, в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених сторонами обставин справи та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 листопада 1981 року [PERSON] народився [INFO] в м. Чугуїв Харківської області, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 1989 року [PERSON] народилася [INFO] в м. Чугуїв Харківської області, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 грудня 2016 року, наданим Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 530. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1261, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житлову кімнату у гуртожитку [ADDRESS] . Житлова кімната «174» загальною площею 12,0 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2017 року, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 636/2690/17, виданого 05 грудня 2017 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 11981 грн 60 коп. В розділі боржник зазначено [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актового запису про смерть № 14 від 02 квітня 2018 року, наданого Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, складеного виконавчим комітетом Кам`янорузької сільської ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 квітня 2019 року, наданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 203. На підставі заяви [PERSON] , 11 жовтня 2019 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 632/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до технічного паспорту на кімнату [ADDRESS] , виготовленого 15 жовтня 2020 року КП «Чугуївське міжміське БТІ», власником кімнати, розташованої на 4 поверсі 5-поверхового будинку та яка складається з 1 кімнати житловою площею 12,0 кв.м, у тому числі: 174 кімната - 12,0 кв.м., загальна площа 12,0 кв.м., є [PERSON] . Згідно з постановою про арешт майна боржника від 19 лютого 2020 року, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] . Згідно з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 19 лютого 2020 року, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист № 636/2690/17, виданий 05 грудня 2017 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 11981 грн 60 коп. повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист може повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 лютого 2023 року. Відповідно до постанови від 18 листопада 2021 року, виданої державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідик Є. Г., [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно. Згідно з відповіддю № 12685 від 08 травня 2023 року, наданою Чугуївським відділом Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] повідомлено, що надати інформацію щодо виконавчого провадження, де боржником є [PERSON] немає законних підстав, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 331989370 від 11 травня 2023 року, [PERSON] належить на праві приватної власності кімната, розташована за адресою: [ADDRESS] . Номер запису про обтяження: 35581036 (спеціальний розділ). 20 лютого 2020 року на підставі постанови про арешт майна, серія та номер [NUMBER], виданої 19 лютого 2020 року Міжрайонного відділу виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Згідно з повідомленням № 02-02/730 від 31 травня 2023 року, наданим Чугуївською міською радою Харківської області, за наявною в реєстрі Чугуївської територіальної громади [PERSON] був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Такої ж самої правової позиції дотримується і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, а саме: «Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину». З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , звернулася його рідна сестра [PERSON] , що підтверджується її заявою про прийняття спадщини, на основі якої заведено спадкову справу № 632/2019. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка скористалася зазначеним правом, але державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідик Є. Г., [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на кімнату в порядку спадкування та зняття арешту з майна в судовому порядку. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності [PERSON] припинилося внаслідок смерті останнього. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається державним виконавцем шляхом, зокрема: винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2 цієї статті). Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст. 19 вищевказаного Закону). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 19 лютого 2020 року державним виконавцем Міжрайонним відділом виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання до 19 лютого 2023 року. Судом встановлено, що на час винесення постанови про арешт майна боржника, а саме [INFO] , боржник [PERSON] помер ( [INFO] ), тобто його цивільна право- та дієздатність припинилася, а тому наявні підстави для завершення виконавчого провадження та зняття накладеного арешт на майно. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved