Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування\~заявленого позову\~посилається на\~те,\~що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області. Зазначає, що має право на спадщину за заповітом після смерті батька і у встановленому законом порядку прийняв спадщину та оформив частину спадкового майна. Однак, нотаріусом йому було відмовлено у оформлені спадкових прав на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області, у зв`язку із чим він, [PERSON] не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. Представник позивача [PERSON] адвокат Кравчук В.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує, просить задовільнити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, також подали до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позовні вимоги визнають. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Волиця-Керекешина Хмельницького (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області помер [PERSON] , який для позивача [PERSON] був батьком. 21.02.2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований у реєстрі за № 8, згідно якого усе своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . 11.08.2016 року за заявою [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 582/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , якою прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Крім того, 28.10.2016 року подано заяву [PERSON] , який був сином для померлого [PERSON] та його дружиною [PERSON] , які кожний окремо відмовилися у встановленому законом порядку від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача [PERSON] ; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 04.05.2016 року; заповітом, посвідченого секретарем Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований у реєстрі за № 8; матеріалами спадкової справи від 11.08.2016 року за № 582/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу спадкового майна входить земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області. Так, згідно записів погосподарської книги № 8 за період 1991-1995 року, станом на 15.04.1991 року будинок за адресою [ADDRESS] , відносився до суспільної групи робітничий двір, головою домогосподарства був [PERSON] . Згідно записів погосподарської книги №2 за період на 2020-2026 роки головою двору є [PERSON] , рік побудови будинку 1963. На даний час в будинку зареєстровані: [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , внук [PERSON] , правнук [PERSON] (виписка з погосподарської книги від 10.04.2023 року за № 19-10/21, видана Волице-Керекешинським старостинським округом). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст.13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду 04.11.2021 року в справі № 452/888/19 (провадження № 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим». Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону. Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (до\~змін адміністративно-територіального\~устрою \~Старокостянтинівського)\~району Хмельницької\~області належав [PERSON] , що підтверджується також технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 23.02.2023 року. 07 квітня 2023 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , за заповітом, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлючий документ на житловий будинок. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем\~ [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з\~господарськими\~будівлями\~та спорудами, який знаходиться по\~[ADDRESS] (до змін адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського) району Хмельницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved