Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач\~звернулася\~до суду з даним позовом, в якому просила стягнути аліменти у розмірі частини доходів відповідача, обґрунтовуючи тим, що відповідач є батьком їх сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею. Оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути аліменти на утримання дитини та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку, на час знаходження у відпустці по догляду за дитиною. Матеріали позову разом з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі надсилалися відповідачу 14.09.2023 на електронну адресу, яку вказав сам відповідач. Представником відповідача адвокатом Шуліка-Гінкуловою А.Г. суду 29.09.2023 надано відзив, у якому сторона відповідача з позовом погодилася частково, просить стягувати аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини, а на утримання матері дитини 1/8 частини доходу відповідача. Така позиція вмотивована тим, що певний час дитина проживала з матір`ю відповідача, а також те, що за судом рішенням Очаківського міськрайсуду Миколаївської області з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини у розмірі частини доходу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] є позивач та відповідач. Дитини народилася у період шлюбу між сторонами та проживає з матір`ю. Згідно довідки №5106-7501314772 та №5106-7501314773 від 29.09.2022 позивач та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та проживають в [ADDRESS] . Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно\~ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених\~статтею 150 СК України\~обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.\~\~ Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.29 ч.4 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Статтею 81ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, виходячи з таких обставин справи, з урахуванням положень ст. ст.\~180,\~182 СК України, принципів розумності й справедливості, суд вважає визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Враховуючи, що дитина проживає з позивачем, відповідач інших аліментних зобов`язань не має, в змозі сплачувати аліменти, тому суд вважає стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] та дружини, призначивши аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, а на утримання позивача - 1/6 частину його доходів до досягнення сином [PERSON] 3 років, щомісячно, тобто до [INFO] . Суд вважає такий розмір аліментів справедливим. До доводів сторони відповідача суд ставиться критично, оскільки у порушення вимог ст.81ч.1 ЦПК України сторона відповідача не надав суду доказів, які підтверджують обґрунтування відзиву. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати за дві позовні вимоги стягуються з відповідача (1073,60 х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved