Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

ТОВ «Міський житловий центр» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 23\~629,95 грн., три проценти річних в розмірі 3\~428,00 грн., інфляційні нарахування в розмірі 15\~412,39 грн. Всього сума становить 42\~470,34 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Міський житловий центр» є суб`єктом господарювання, що проводить діяльність в галузі надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач користується в повній мірі житлово-комунальними послугами, які надає позивач, жодних претензій щодо якості та кількості послуг не надавав. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а відсутність договору про надання такої послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідач, є власником квартири [ADDRESS] . Договір є обов`язковим для виконання всіма власниками вище вказаного багатоквартирного будинку та є таким, за яким ТОВ «Міський житловий центр» пред`явлено вимогу про стягнення грошової вимоги з заборгованості із боржників. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» на адресу відповідача рекомендованим листом було надіслано примірним Договору про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Васильків, Київської області від 04.06.2018 року та додатки до нього. \~ \~ \~ \~Боржник отримує послугу з управління багатоквартирним будинком в повному обсязі на підставі вказаного Договору, при цьому не виконує зобов`язання по її оплаті, що призводить до порушення права Відповідача на своєчасне та повне отримання плати за надану послугу. \~ \~ \~ \~З метою досудового врегулювання спору, Боржнику неодноразово направлялися претензії попередження про сплату заборгованості, пропозиції укласти договір реструктуризації боргу та попередження про звернення Заявника до суду для захисту своїх порушених прав. \~ \~ \~ \~Станом на 01.05.2023 року заборгованість за період з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року є економічно обґрунтована та становить 23\~629,95 грн.; 3% річних вказаної суми заборгованості становить - 3\~428,00 грн.; інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості становить 15\~412, 39 грн. всього сума становить 42\~470,34 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 29). \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 30). [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за зареєстрованим місцем проживання, але повертаються конверти із відміткою «за закінчення терміну зберігання» (а.с. 35) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 33), не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляв, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). \~ \~ \~ \~Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2018 року № 193 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків (групи будинків) у м. Василькові Київської області» виконавцем таких послуг є ТОВ «Міський житловий центр», якій діє на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської області від 04.06.2018 року, укладеного із виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області (а.с. 12-14). \~ \~ \~ \~ [PERSON] , є власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційної довідкою №204267300 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 24). \~ \~ \~ \~Як вбачається з позовної заяви та встановлено у судовому засіданні договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався між сторонами. В свою чергу, відповідач житлово-комунальними послугами по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послугами з управління багатоквартирним будинком користується в повній мірі, жодних претензій, щодо, якості та кількості наданих послуг не надавав. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 2 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VI1I передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно пункту 10 статті 7 Закону співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» також передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно вимог частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української PCP від 30 червня 1983 року № 5464-Х. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постановах по справах № 638/11034/15-ц від 10 грудня 2018 року, № 464/2736/15-ц від 22 листопада 2019 року. Згідно\~ст. 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року\~власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~статтею 525 ЦКУ\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до\~ст. 610 ЦК\~У порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирними будинками. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з наданого розрахунку позивачем у власника квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] заборгованість за період з 01.07.2018 року по 30.04.2023 року за спожиті житлово-комунальні послуги становить в розмірі\~ 23 629,95 грн. (а.с. 21). Позивачем неодноразово направлялись відповідачу претензії-попередження щодо сплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами (а.с.11). Як установлено судом відповідач з липня 2018 року не оплачував за надані позивачем послуги, а тому вимоги позову щодо сплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги позивачем підлягають до задоволення. У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період прострочення (а.с.22). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим Постановою КМУ №206 від 05 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Указу № 64/2022 Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє і на час розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача інфляційних витрат в межах строку, а саме з 01.07.2018 року по 23.02.2022 року, що становить 7115 грн. 26 коп. та за аналогічний період суд стягує і 3% річних у розмірі 2 589 грн., а за нарахований іншій період суд відмовляє. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Outcome: partial