Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-22 00:00:00

У серпні 2023 року представник [PERSON] - адвокат Дідик С.В. звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] про визнання батьківства, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Одеси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису від 29 травня 2002 року № 266 про народження [PERSON] , [INFO] , зроблений Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме: вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Одеси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог представник [PERSON] зазначив, що Відповідач та [PERSON] з 1995 року по сьогоднішній день постійно проживають однією сім`єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання однією сім`єю вони перебувають у відносинах, що притаманні подружжю, ведуть спільне господарство, пов`язані спільним побутом, мають спільне фактичне місце проживання. Крім цього, за час їх подружніх відносин у них народилась спільна дитина - [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] та Відповідач не зареєстрували шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану, батько дитини записаний відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Однак, в дійсності біологічним батьком Позивача є Відповідач. [INFO] померла мати Відповідача - [PERSON] (яка відповідно є бабою Позивача). Спадкоємцем [PERSON] за законом є її син - [PERSON] , але останній вирішив відмовитись від спадщини на користь внучки померлої, його доньки - [PERSON] . Однак, під час візиту до нотаріуса їм стало відомо, що Позивач не може прийняти спадщину, від якої відмовився Відповідач на її користь, як онука, оскільки її батько згідно зі свідоцтвом про народження та актовим записом від 29 травня 2002 року № 266 про народження [PERSON] юридично не є її батьком, а вона, відповідно, не є онукою померлої. Таким чином, Позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права, зокрема, для прийняття спадщини. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 вересня 2023 року. 29 серпня 2023 року до суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідача про визнання позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач також підтримав подану ним заяву, зазначивши, що позов визнає та просить задовольнити його в повному обсязі. Разом з цим, в судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1995 року по сьогоднішній день постійно проживають однією сім`єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання однією сім`єю вони перебувають у відносинах, що притаманні подружжю, ведуть спільне господарство, формують спільний бюджет, пов`язані спільним побутом. Дана обставина відповідачем та третьою особою не заперечується. За час їх подружніх відносин у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 29 травня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси. У зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану, батько дитини був записаний зі слів матері. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України від 31 серпня 2012 року № 00010996108 в графі Відомості про батька записано особу [PERSON] . Тобто, прізвище дитини відповідає прізвищу матері, а ім`я та по батькові - відповідача. [PERSON] та [PERSON] проживали разом за однією адресою від народження до повноліття останньої, [PERSON] піклувався про [PERSON] , матеріально забезпечував, всебічно сприяв її фізичному та моральному розвитку як батько, що підтверджується фотографіями із різних періодів їх життя за різних обставин [INFO] померла мати Відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 06 березня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Спадкоємцем [PERSON] за законом є її син [PERSON] , родинний зв`язок яких підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 23 травня 2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Але останній вирішив відмовитись від спадщини на користь внучки померлої, його доньки - [PERSON] , що підтверджує нотаріально посвідчена заява Відповідача від 23 травня 2023 року № 48с/с № 22/2023. Однак, під час візиту до нотаріуса стало відомо, що Позивач не може прийняти спадщину, від якої відмовився Відповідач на її користь, як онука, оскільки її батько (син померлої) згідно зі свідоцтвом про народження та актовим записом від 29 травня 2002 року № 266 про народження [PERSON] не є її батьком (враховуючи саме підставу реєстрацію актового запису про народження дитини, а саме зі слів матері), а вона, відповідно, не є онукою. У зв`язку з вищевикладеним, Позивач звернулась до суду з даним позовом. Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує факт свого батьківства щодо позивача, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що запис про батька дитини (позивача) у Книзі реєстрації народжень вчинявся відповідно до частини 1 статті 135 СК України, а саме за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано зі слів матері. Відповідно до частини 2 статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно з частинами 2-4 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Ця норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не із заявою про встановлення факту батьківства. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (далі - Постанова від 15 травня 2006 року № 3) встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачами батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачами батьками дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що [PERSON] народилась [INFO] , необхідно керуватися статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), оскільки вона народилась до набрання чинності СК України. Пунктом 5 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно зі статтею 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до статті 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Підпунктом 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, встановлено, що при вирішенні судом спорів, зокрема, про визнання батьківства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду, зокрема, про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відтак, проаналізувавши встановлені обставини по справі та докази, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки, як встановлено судом, позивач звернувся до суду із цим позовом, адже в інший спосіб внести зміни до актового запису неможливо і такий спосіб є законним. На підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів суд задовольняє вимоги позивача про визнання відповідача батьком позивача та внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved