Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

\~У листопаді 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.А., про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просив визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину садового будинку загальною площею 26 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] його батька [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,0776 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1673, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, представник подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи судом повідомлялись належно. Третя особа в судове засідання не з`явився, до суду надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. [INFO] в місті Київ помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30.12.2016 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на садовий будинок загальною площею 26 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; на земельну ділянку загальною площею 0,0776 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1673, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] - його дружина, [PERSON] та [PERSON] його сини. За весь період життя [PERSON] тричі складав заповіт. Так, 11.03.2000 р. складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Кізім С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 820, згідно якого [PERSON] заповідав Позивачу належну на праві приватної власності земельну ділянку, що знаходиться на території садівничого товариства «ТРОЯНДА» в [ADDRESS] . 03.01.2002 р. складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, відповідного до якого [PERSON] заповідав Відповідачу1 все своє майно. 06.06.2013 р. складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шадко О.І., згідно якого [PERSON] заповідав Позивачу належну на праві власності земельну ділянку під номером [ADDRESS] , яка має кадастровий номер: 3221455300:01:007:1673 та всі будівлі і споруди, розташовані на вищезазначеній земельній ділянці. 13.02.2017 р. Позивач подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Зубковій Ользі Леонідівні (надалі Третя особа) заяву про прийняття спадщини. При оформленні даної заяви стало відомо, що заповіти [PERSON] , складені на користь його сина відмінені заявою батька від 22.11.2013 р. Все вище вказане встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2020 р. у цивільній справі № 761/17767/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 21.05.2020 р. та постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.09.2020 р. Позивач звільнений від доказування вказаних вище обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а саме, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Оскільки попередні заповіти були скасовані спадкодавцем в частині земельної ділянки та споруд, розташованих на ній, тобто вказане майно не охоплено заповітом, тому переходять до спадкоємців: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/3 частині кожному. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернувся 14.02.2017 р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової Ольги Леонідівни із заявою про прийняття спадщини після померлого свого батька [PERSON] (спадкова справа № 1/2017). Однак, Позивач отримав постанову від 15.12.2020 р. № 85/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак, [INFO] померла відповідач [PERSON] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2022 р. було замінено відповідача у справі [PERSON] належними відповідачами - [PERSON] та [PERSON] . За матеріалами копії спадкової справи № 13/2020 після померлої спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, Позивач змушений звертатись в суд з позовом, так як у відповідності із ст. 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За покійним на праві власності зареєстровано садовий будинок загальною площею 26 кв.м та земельну ділянку загальною площею 0,0776 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1673, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 79847002 від 08.02.2017 р. та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.07.2020р. Позивач не має змоги надати оригінали документів про право власності на нерухоме майно померлого, оскільки вказані документи знаходяться у [PERSON] , яка не оформила на спірне майно спадщини після померлого чоловіка. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як наслідок, за вищевикладених обставин, Позивач не може оформити спадкові права на земельну ділянку та будівлі на ній шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, хоча належним чином прийняв спадщину. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, відповідачем їх не спростовано. На підставі наведеного,

Outcome: approved