Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

20.06.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] - адвоката Мантули Олександра Сергійовича до [PERSON] про розірвання шлюбу. 22.06.2023 року ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області справа була направлена за територіальною юрисдикцією до Лозівського міськрайонного суду Харківської області. 27.07.2023 року на адресу Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом представника позивача [PERSON] - адвоката Мантули Олександра Сергійовича до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 93. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», направлений відповідачці, без вручення, відзиву до суду також не надходило. 09.08.2023 року від представника позивача, разом з оригіналом свідоцтва про шлюб, надійшло клопотання, у якому він просив повернути оригінал свідоцтва про шлюб в порядку ст.96 ЦПК України, до набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно ст. 96 ЦПК України - оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» орієнтує суди, що до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей. Таким чином, позивач має обов`язком подати свідоцтво про шлюб в оригіналі, а не його копію. Оригінал свідоцтва про шлюб постійно зберігається в матеріалах справи про розірвання шлюбу. Суд, розглянувши клопотання представника позивача про повернення оригіналу свідоцтва про шлюб вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки повернення оригіналу письмового доказу допускається лише у разі, якщо це не шкодить розгляду справи. Оригінал свідоцтва про шлюб після його розірвання на підставі рішення суду зберігається у матеріалах цивільної справи та не підлягає поверненню. Ухвалою від 06.09.2023 року був здійснений перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до спрощеного позовного порядку з викликом сторін. Виклик відповідачки здійснювався шляхом направлення кореспонденції та розміщення оголошення. Позивач до суду не з`явився, його представник надав заяву у якій просив розгляд справи проводити за його та [PERSON] відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 20.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 19). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя подружжя не склалося через взаємне непорозуміння та несхожість характерів, під час спільного проживання постійно виникали сварки. На даний час подружжя не проживає разом, їхня родина розпалася остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у ході судового розгляду не скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України. Позивачем не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідачки, тому судом не буде вирішуватися питання про стягнення судових витрат з [PERSON] . Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved