Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/3 частку квартири під номером [ADDRESS] ; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 0521610100:01:054:0103, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0120 га, кадастровий номер 0521610100:01:054:0104, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Вона, як спадкоємиця першої черги після смерті батька спадщину прийняла у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте, оформити спадщину на належні померлому частки вищезазначеної квартири та земельні ділянки не має можливості в зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця у праві власності на квартиру та земельні ділянки, через що вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, згідно заяви (зареєстрована за вх. 8074/23 від 22.09.2023) позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, попередньо, кожна зокрема, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають.\~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] в підготовче засідання також не з`явилась, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи провести за її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.11.1994\~ Колективним виробничо-торговим підприємством «Подолянка» на підставі розпорядження (наказу) від 18.11.1994 № 63, на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені. Крім того, на підставі рішення 17 сесії 6 скликання Калинівської міської ради від 27.09.2012 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0500 га, кадастровий номер 0521610100:01:054:0103, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯО № 556712, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 052161011003571, виданим 22.12.2012 та додатком до державного акта серія АА номер 065303. На підставі рішення 17 сесії 6 скликання Калинівської міської ради від 27.09.2012 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0120 га, кадастровий номер 0521610100:01:054:0104, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯО № 556713, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 052161011003572, виданим 29.12.2012 та додатком до державного акта серія АА номер 065304. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте, оформити спадщину на належні померлому частки вищезазначеної квартири та земельні ділянки не має можливості в зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця у праві власності на квартиру та земельні ділянки про що свідчить Постанова приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. від 22.08.2023. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження№ 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18). Аналіз норм статей 368, 369, 370 ЦК України дає підстави для висновку, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до статей 86, 89 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із п. 21, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7; якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм: жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Відповідачі позовні вимоги визнають, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на частку в спадковому майні, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер в с. Сальник Хмільницького району Вінницької області 26.09.2022. На підставі викладеного та

Outcome: approved