Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18 жовтня 2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, про що складений відповідний актовий запис №1508. Від вказаного шлюбу у неї із відповідачем неповнолітніх дітей немає. Разом з тим, сімейне життя у неї з відповідачем не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачем є неможливе та суперечить її інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачем вона не має. Посилаючись на вказане, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, про що складений відповідний актовий запис №1508, розірвати. Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.08.2023 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення рішення по справі. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 18 жовтня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, про що складений відповідний актовий запис №1508 (а.с.10). Від вказаного шлюбу у неї із відповідачем неповнолітніх дітей немає. Разом з тим, з матеріалів справи убачається, зокрема позовної заяви, між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо й відповідно позивачка наміру продовжувати подружні відносини із відповідачем немає. Даний факт також сторонами підтверджено у судовому засіданні. Спір щодо поділу спільного майна подружжя, як убачається зі змісту поданого позову відсутній та доказів на спростування вказаного відповідачем не надано. Так, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 1073 грн. 60 грн.

Outcome: approved