Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 травня 2015 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 573 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони перебували у шлюбних відносинах, однак, стосунки почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, що призвело до втрати почуття любові і поваги, подружні стосунки не склалися, сторони спільно не проживають, фактично сімейні відносини припинені, відновлення неможливе. Причиною розлучення є відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, права та обов`язки. Сторони підтримують стосунків, однак втратили почуття любові один до одного. Сім`я розпалася, шлюб носить виключно формальний характер. Ухвалою судді від 31 серпня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/16306/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник, адвокат Адамова І. Х. надіслала суду заяву, у якій просила справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив, строк на примирення просив не надавати. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2015 року, сторони 14\~травня 2015\~рокуу Відділі державної реєстрації актів реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 573. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 536,80 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що вбачається із посвідчення серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2017 року, а тому згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору.

Outcome: approved