Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 22 липня 2000 року до 27 січня 2022 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу вони набули право власності на земельну ділянку\~площею 0,0986\~га з\~кадастровим номером\~3220881301:01:013:0433\~з цільовим\~призначенням для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибну\~ділянку),\~розташовану в\~с.\~Вишеньки Бориспільського\~району.\~На цій\~земельній ділянці\~вонизвели домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач вважає, що вказані об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. Тому [PERSON] просить суд визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] , а також на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,0986 га з кадастровим номером 3220881301:01:013:0433 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що земельна ділянка та зведене на ній домоволодіння є її особистою власністю, а не спільною сумісною власністю сторін. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову або хоча б збільшити розмір її частки у вказаних об`єктах нерухомого майна. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. 22 липня 2000 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВРАГС Печерського РУЮ у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження був складений актовий запис №302. Після укладення шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». 2.2.\~11\~липня 2012\~року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №984044 (а.с.53), на підставі якого вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,0986 га з кадастровим номером 3220881301:01: 013:0433 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с. Вишеньки Бориспільського району. 2.3. 10 січня 2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №344683249 від 30 серпня 2023 року (а.с.51). 2.4. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року (а.с.6-8) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 2.5. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, главою 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» ЗК України. 3. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 3.1. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 3.2. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 3.3. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. 3.4. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. 3.5. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.6. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. [PERSON] набула право власності на домоволодіння по [ADDRESS] в період часу, протягом якого вона перебувала в шлюбі з [PERSON] .Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та відповідача. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на спростування вказаної презумпції. 4.2. Аналіз наведених обставин свідчить про те, що домоволодіння по [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності сторін. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для відступлення від засади рівності часток в спірному домоволодінні. 4.3. З огляду на це суд вважає, що в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . 4.4. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №344683249 від 30 серпня 2023 року (а.с.51) вбачається, що спірне домоволодіння розташовується на земельній ділянці площею 0,0986 га з кадастровим номером 3220881301:01:013:0433 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району. Як вбачається з правової позиції, викладеної в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку на підставі ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України до [PERSON] перейшло також право власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці. 4.5. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності у спірних правовідносинах в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за кожною стороною належить визнати право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,0986 га з кадастровим номером 3220881301:01:013:0433 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району.

Outcome: approved