Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

В січні 2023 року керівник Хмельницької окружної прокуратури звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, ПП «Черевичник» про конфіскацію земельних ділянок, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: НАЕ 112609 №1045, яке видано 09.09.2014 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П., набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6825085700:01:004:0180 площею 0,2860 га, яка знаходиться на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Також, [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: НАА 758800 №1020, яке видано 04.09.2014 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П., набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6825085700:03:014:1205 площею 2,1302 га, яка знаходиться на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. [PERSON] , 04.09.2014 та 09.09.2014, зареєстрував право власності на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та на даний час є їх власником. Разом із цим, прокуратурою виявлено порушення ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст.80,81,145 Земельного кодексу України при використанні відповідачем зазначеної земельної ділянки,оскільки [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 10.02.2020 року по даний час) не відчужив її, а тому є підстави для конфіскації вказаної земельної ділянки у власність держави. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав пояснення, де зазначив, що згідно положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Частиною 4 ст. 81 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства протягом року підлягають відчуженню. Статтею 145 Земельного кодексу України встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності, просить позов задовольнити, справу розглянути за відсутності представника. Представник третьої\~особи подав\~пояснення на\~позов,\~де зазначив,\~що 15.01.2014\~між [PERSON] \~(орендодавець)\~та ПП\~«Черевичник» (орендар)\~було укладено\~договір оренди\~землі №94-П,\~відповідно до\~якого орендодавець\~надав,\~а орендар\~прийняв в\~строкове платне\~користування (оренду)\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~6825085700:03:014:1205\~площею 2,13\~га.\~Третя особа\~зазначає,\~що вказаний\~договір оренди\~земельної ділянки\~є дійсним,\~його дійсність\~в судовому\~порядку сторонами\~не оспорюється. На підставі вищезазначеного, можна зробити висновок, що третя особа ПП «Черевичник» отримало земельну ділянку у користування за оплатним договором. Укладаючи договір оренди на спірну земельну ділянку, ПП «Черевичник» мало усі підстави вважати, що документи на підставі яких [PERSON] володіє вказаною ділянкою, є законними, та правомірно очікувало, що [PERSON] , передаючи в оренду ПП «Черевичник» земельну ділянку, має законне право розпоряджатися нею, а після отримання за договором оренди ПП «Черевичник» матиме змогу мирно нею володіти та користуватись. Отже, Приватне підприємство «Черевичник» є добросовісним набувачем земельної ділянки площею 2,13 га (кадастровий номер 6825085700:03:014:1205). Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. На думку відповідача, конфіскація у [PERSON] земельної ділянки порушить права ПП «Черевичник» як добросовісного набувача спірної земельної ділянки, що може вважатись не пропорційним, матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на тертю особу і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, згідно інформації УДМС України в Хмельницькій області № 6801.4-4881/6801.4.1-22 від 22.11.2022, документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 03.08.2017 терміном дії безстроково та отримав дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319141853 від 28.12.2022 державним реєстратором 09.09.2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: НАЕ 112609 №1045, яке видано 09.09.2014 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П., зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6825085700:01:004:0180 площею 0,2860 га, яка знаходиться на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та щодо об`єкта нерухомого майна № 319142113 від 28.12.2022 державним реєстратором 09.09.2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: НАА 758800 №1020, яке видано 04.09.2014 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П., зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6825085700:03:014:1205 площею 2,1302 га, яка знаходиться на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Відомостей про відчуження відповідачем спірних земельних ділянок вказана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не містить. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 вказаного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, враховуючи, що спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна, знаходяться на території України, на них поширюється дія законодавства України. Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України (далі ЗК України) землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Ч.ч. 3, 4 ст. 81 ЗК України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. В силу вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду ( ч.ч. 1, 2ст. 145 ЗК України). Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. За п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Тому, представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 10.02.2020 року по даний час) не відчужив її, суд вважає, що наявні достатні підстави для конфіскації спірної земельної ділянки у власність держави. Обраний прокурором спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, на думку суду, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Враховуючи вищенаведене, позов прокурора підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 5\~932,00 грн. (4 962 грн. за подання позовної заяви та 1 342 грн. за подання заяви про забезпечення позову). На підставі наведеного та

Outcome: approved