Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 16 червня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №682. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище « [PERSON] ». В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що иіж нею та відповідачем 16 червня 2012 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилася донька, [PERSON] , про що 18 червня 2014 року в Книзі реєстрації народжень зроблено запис №31 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області. Наразі, подружжя тривалий час живе окремо та вже має домовленість будувати своє життя у майбутньому окремо. Більше року стосунків у подружжя вже немає, спільного побуту, бюджету немають.Спільне майно, набуте за час шлюбу сторони планують розділити за взаємною згодою. Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023 справу передано для розгляду головуючій судді С.М. Лисиченко. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання, яке призначене на 22.09.2023, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. Представником позивачки електронним шляхом подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Відповідач у судове засідання, яке призначене на 22.09.2023, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. Відповідачем [PERSON] поштовим шляхом направлено до суду заяву, де зазначив, що з позовом про розірвання шлюбу він ознайомлений, просить провести судове засідання та прийняти рішення без його участі. Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2012, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 16 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №682. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №31, [PERSON] народилася [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає позивачці [PERSON] прізвище - [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved