Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

19 травня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 17 грудня 1999 року виконавчим комітетом Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №13. В обґрунтування позову вказав, що шлюбні відносини між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час спільне господарство сторони не ведуть, сімейні відносини не склались через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою від 22 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 26 вересня 2023 року позивач не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 26 вересня 2023 року не з`явилася, надіславши до суду заяву про відкладення розгляду справи. Причини, що свідчили б про поважність такої неявки відповідачем у поданій до суду заяві не зазначені. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 17 грудня 1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №13. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 02 вересня 2022 року серії [NUMBER] , внаслідок реєстрації шлюбу 17 грудня 1999 року відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). За змістом позовної заяви вбачається, що сторони неповнолітніх дітей не мають, також не маєть і спору щодо сумісного майна подружжя. Як вказує позивач, шлюбні відносини між ним та відповідачем поступово погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved