Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт самостійного виховання та утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю є [PERSON] , [INFO] . З 2021 року [PERSON] проживає разом з позивачем у м. Біла Церква і знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Мати проживає окремо за місцем реєстрації в с. Терешки Білоцерківського (у минулому - Сквирського) району Київської області, участь у вихованні дитини не приймає, не має змоги утримувати дитину, оскільки не працює з грудня 2021 року. [PERSON] проживає разом з батьком у м. Біла Церква та навчається у ЗОШ №3. Позивач як батько, турбується про сина, забезпечує матеріально, займається його вихованням, розвитком та здоров`ям, оплачує лікування сина. [PERSON] працює у Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» та має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати матеріальні потреби свої та сина в повному обсязі, а тому необхідно юридична фіксація факту знаходження дитини на одноособовому утриманні з метою оформлення документів для отримання соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним з батьків, а також для захисту прав та інтересів [PERSON] .. Заявник у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, у судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, щопозивач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданий виконавчим комітетом Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 4. З 2021 року [PERSON] проживає разом з позивачем у м. Біла Церква і знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Мати проживає окремо за місцем реєстрації в с. Терешки Білоцерківського (у минулому - Сквирського) району Київської області, участь у вихованні дитини не приймає, не має змоги утримувати дитину, оскільки не працює з грудня 2021 року, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-7 ХЬ 6246232119551292. [PERSON] проживає разом з батьком у м. Біла Церква та навчається у ЗОШ №3. Позивач як батько, турбується про сина, забезпечує матеріально, займається його вихованням, розвитком та здоров`ям, оплачує лікування сина. Позивач працює у Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» на посаді юрист - консульт, підрозділу ділового управління та має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати матеріальні потреби свої та сина в повному обсязі. Будь-яких доказів, що мати [PERSON] приймає активну участь у вихованні, утриманні малолітньої дитини матеріали справи не містять. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин в них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває по теперішній час на утриманні батька. При цьому, судом встановлено, що мати дитини не заперечує факту проживання та перебування на вихованні з батьком спільної дитини. Однак, як встановлено судом, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги повне визнання позовних вимог матір`ю дитини, та ту обставину, що встановлення вищезазначеного факту необхідно позивачу для використання його права на отримання допомоги на дитину, суд вважає, що вимоги про встановлення факту перебування дитини на утриманні та вихованні батька, підлягають задоволенню. Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для встановлення вказаного юридичного факту. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Таким чином, судом встановлено, що на даний час заявник потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду факту самостійного виховання та утримання ним малолітньої дитини, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved