Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~Рівненського міського\~суду Рівненської\~області із\~позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно Свідоцтва про право власності від 01.11.2012р. та Витягу про державну реєстрацію прав №36521091 від 03.12.2012р., на підставі наказу №660 від 01.11.2012р. у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приватизовано кімнату [ADDRESS] , що в частках становить по 5/100 кожному. З [PERSON] позивач перебувала у шлюбі, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06.07.2018р. розірвано. У зв`язку з тим, що спільне з відповідачем володіння та користування вказаною кімнатою у гуртожитку - є неможливим, позивач звертається до суду з питанням про припинення права [PERSON] на належні йому 5/100 частки у вищевказаному гуртожитку-кімнаті, з огляду на те, що згідно технічного паспорту на вказаний гуртожиток, загальна/житлова площа кімнати становить - 17,9 кв.м., що становить 15/100 частки гуртожитку. Отже, враховуючи розмір та площу часток кожного із співвласників в спірній кімнаті очевидно, що поділити її в натурі або переобладнати в окремі ізольовані жилі квартири з окремим входом (виходом) згідно належних кожному із них часток - \~ \~ \~ \~ неможливо, оскільки дана квартира є неподільною. Позивач вважає, що припинення права власності [PERSON] на належні йому 5/100 частки в спірній кімнаті не завдасть йому істотної шкоди, оскільки відповідач має інше житло, а саме 1/2 садового (дачного) будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому відповідач зареєстрований та проживає, а кошти за вказану частку у кімнаті забезпечать в повному обсязі його права та інтереси. Вартість вказаної кімнати була визначена сторонами у розмірі 6000 доларів США, а відповідно вартість частки відповідача становить 2000 доларів США, тобто 74 000,00 грн., яку за спільною домовленістю [PERSON] отримав, однак від документального оформлення відповідних правовідносин ухиляється. Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 вересня 2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та участі позивача, підтримав позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та участі відповідача, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено із копії свідоцтва про право власності від 01.11.2012р. та витягу про державну реєстрацію прав №36521091 від 03.12.2012р., що на підставі наказу №660 від 01.11.2012р. у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набуто у приватну власність кімнату [ADDRESS] , що в частках становить по 5/100 кожному. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021075884 від 26.09.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 серпня 2014 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменується прізвищем « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 09 серпня 2018 року. Як встановлено із копії технічного паспорту на гуртожиток № [NUMBER] , жилий блок № [NUMBER] , загальна/житлова площа кімнати №261 становить - 17,9 кв.м., що становить 15/100 частки гуртожитку. Відповідно до заяви [PERSON] від 02.08.2023 року ним від [PERSON] отримана грошова компенсація 5/100 його частки у праві власності на кімнату [ADDRESS] в сумі 74000 тисячі гривень. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в Постановах від 16 січня 2012 року по справі №6-81 цс 11 та від 02 липня 2014 року по справі №6-68св14 - для припинення права співвласника на частку у праві спільної часткової власності достатньо будь-якої однієї із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. В матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] , який також є співвласником 5/100 частини кімнати [ADDRESS] про те, що йому відомо про те, що [PERSON] звернулась із позовом до суду про припинення права на частку у спільному майні [PERSON] . Будь яких вимог він не заявляє і не заперечує проти задоволення позову. Варто також враховувати роз`яснення, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 січня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» де вказано, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Враховуючи розмір та площу спірного помешкання, а також розмір часток кожного із сторін в спірній кімнаті очевидно, що поділити її в натурі або переобладнати в окремі ізольовані жилі квартири з окремим входом (виходом) неможливо, оскільки виходячи з аналізу змісту норм ст. 183 ЦК України дана квартира є неподільною. Припинення права власності [PERSON] на належні йому 5/100 частки в спірній кімнаті не завдасть йому істотної шкоди, оскільки, як стверджує позивач, відповідач має інше житло, а саме 1/2 садового (дачного) будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому відповідач зареєстрований та проживає, про що свідчить копія його паспорта серії [NUMBER] . Приписами ч.2 ст.365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року, при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті А) частини 12 Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Сторонами узгоджена вартість вказаної кімнати у розмірі 6000 доларів США, а відповідно вартість частки відповідача становить 2000 доларів США, тобто 74 000,00 грн., яку за спільною домовленістю [PERSON] отримав, що підтверджує його заява, яка знаходиться в матеріалах справи. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами, які визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, - суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved