Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

[PERSON] правонаступником якої являється [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Тулайдан Степан Іванович звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 5.11.2007 року [PERSON] уклав з філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» кредитний договір №1942, відповідно до якого отримав кредит в сумі 39000 євро з кінцевим терміном повернення не пізніше 04 листопада 2027 року. Заперечуючи факт проставлення нею підпису вказує, що в забезпечення виконання умов кредитного договору 12.11.2007 року між нею та філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку належний їй на праві приватної власності будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що пунктом 5.2.1 частини 3 іпотечного договору від 12 листопада 2007 року визначено, що у випадку прийняття рішення Іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом прийняття предмету іпотеки у власність, іпотекодержателю передається право власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Редакцією правової норми (ст. 37 Закону України «Про іпотеку») на час укладення іпотечного договору, було передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Вважає, що правовою нормою було передбачено правову підставу передачі права власності тільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Застереження в іпотечному договорі, як правова підстава для набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовий спосіб, була включена законодавцем до ст. 37 Закону України « Про іпотеку» пізніше - 25 грудня 2008 року, а набули чинності 14 січня 2009 року. Таким чином позивач вказує, що на час укладення іпотечного договору така правова підстава як застереження в іпотечному договорі для переходу права власності в ст. 37 Закону України « Про іпотеку» була відсутня і зміни внесені до ст. 37 Закону «Про іпотеку" 25 грудня 2008 року не відносяться до вказаних у позові правовідносин. Також вказує, що 01 березня 2011 року укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 1942 від 05.11.2007 року у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області», шляхом реорганізації у Рахівське безбалансове відділення «філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород». 17.12.2012 року на підставі договору про передачу прав за договором забезпечення, відступлено право вимоги за іпотечним договором ТзОВ «Кредитні Ініціативи». Представник позивачки вказує, що ТзОВ «Кредитні Ініціативи» не направляв [PERSON] пропозицію про укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, відповідний договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а відтак порядок реєстрації права власності як спосіб позасудового задоволення вимог іпотекодержателя був порушений. Також зазначає, що умови іпотечного договору повинні встановлювати чіткі підстави для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, в даному випадку умови іпотечного договору передбачають лише загальну можливість застосування такого способу звернення стягнення. Стверджує, що на час укладення договору іпотеки сторони мали право керуватись, і відповідно, керувались чинним на момент укладення законодавством, могли передбачати тільки ті наслідки, які були визначені законом в цей час, оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 12 листопада 2007 року, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року. Також, не оспорюючи самого іпотечного договору позивач вказує, що вважає реєстраційні дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки незаконними, оскільки такі вчинені в порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. Крім цього звертає увагу на допущені відповідачем порушення статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно статті 5 ЗУ «Про іпотеку» та відповідає визначеним цим законом критеріям. З огляду на викладені обставини, просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54733619 від 23.10.2020 р. 10:22:40 державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни, якою проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» ЄДРПОУ 35326253, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис № 38804932 від 21.10.2020 року про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» ЄДРПОУ 35326253, права власності на будинок за адресою [ADDRESS] та поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна - будинок за адресою [ADDRESS] , що передували скасованим записам. Представник відповідача, адвокат Усенко Анатолій Миколайович, подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Зазначає, що іпотекодавець [PERSON] підписуючи іопотечний договір, погодила всі умови, які викладені у договорі, підтрвердила свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов цьго договору та вимог чинного законодавства України. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», в редакції від 21 жовтня 2019 року, зазначає, що іпотекодержатель може задовольнити іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Вважає, що відповідно до положень п.1 ч.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: \~не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із\~статтею 5\~Закону України\~"Про\~іпотеку",\~якщо таке\~майно/об`єкт\~незавершеного житлового\~будівництва/майнові\~права виступають\~як забезпечення\~виконання зобов`язань\~фізичної особи\~(позичальника\~або майнового\~поручителя)\~за кредитами,\~наданими йому\~кредитними установами\~-\~резидентами України\~в іноземній\~валюті,\~та за\~умови,\~що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Посилаючись на положення ЗУ « Про державну реєстрацію про право на нерухоме майно та їх обтяжень» вказує, що в діях державного реєстратора відсутні будь-які порушення чинного законодавства України і чинне законодавство забороняло йому відмовити у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Представник позивачки адвокат Тулайдан С.І. подав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що у відзиві представник відповідача не сростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Відзив грунтується на припущеннях і не відповідає нормам права. Вважає, що з підстав зазначених у позові, відповідачами було порушено законне право володіння майном та вилучено його з порушенням закону, тому така дія державного реєстратора підлягає скасуванню. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Ухвалою суду від 31.12.2020 року заяву [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Тулайдан Степан Іванович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Тулайдан Степан Іванович до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, повернуто заявнику. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21.01.2021 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачу. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.04.2021 року скасовано ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 21.01.2021 року про повернення позовної заяви, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження. 15.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.06.2021 року провадження у справі зупинено до закінчення строку для прийняття спадщини спадкоємцями померлої [PERSON] та вирішення питання про їх залучення до участі у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.05.2022 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Тячівського\~районного суду\~Закарпатської області\~від 7.12.2022\~року залучено\~до участі\~в справі,\~в якості\~правонаступника позивачки\~ [PERSON] \~ [PERSON] [INFO] , мешканця [ADDRESS] . Виключено з кола третіх осіб [PERSON] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, та цивільну справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився та про причини неявки, не повідомив та забезпечив участь в судовому засіданні свого представника. Представник позивача, адвокат Тулайдан С.І. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві доводи. Представники відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та про причини неявки, не повідомили. Відповідач державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 05.11.2007 року [PERSON] уклав з філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» кредитний договір №1942, відповідно до пунктів 2.1, 2.3 якого отримав кредит в сумі 39000 євро з кінцевим терміном повернення не пізніше 04 листопада 2027 року (а.с. 18-22, 49-57). 12.11.2007 року в забезпечення умов кредиту, між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), в особі керуючого філії «Відділення\~Промінвестбанку в\~м.\~Рахів Закарпатської\~області» укладено іпотечний договір, відповідно до якого вона передала в іпотеку належний їй на праві приватної власності будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). 01.03.2011 року між сторонами укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 1942 від 05.11.2007 року у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області», шляхом реорганізації у Рахівське безбалансове відділення «Філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород» (а.с. 73-74). В подальшому 17.12.2012 р., як встановлено в судовому засіданні та вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та не заперечується сторонами до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором №1942 від 5.11.2007 р., згідно якого позивач також являється іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: Житлового будинку, загальною площею 92,2 кв.м., житлова площа 59,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом договору іпотеки (а.с. 40). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 23.10.2020 також вбачається, що підставою виникнення права власності зазначено, Іпотечний договір серія та номер: №1942, виданий 12.11.2007, приватним нотаріусом Крец М.Ю, Крединий договір серія та номер:№1942, виданий 05.11.2007, АКПІБ (закрите акціонерне товариство) філія «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області», Договір серія та номер:б/н, виданий 20.10.2020, ТОВ «Кордитні ініціативи», Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки серія та номер: 6885, виданий 04.09.2020, ТОВ «Кредитні ініцативи», Висновок про вартість майна серія та номер: б/н, виданий 21.09.2020, ТОВ «Незалежна експертна оцінка», Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення серія та номер: б/н, виданий 07.09.2020, Укрпошта та вкладення у цінний лист серія та номер : б/н, виданий, укрпошта (а.с. 40). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 12.06.2023 вбачається, що у власності [PERSON] перебувають лише дві земельні ділянки з кдастровим номером 2124455900:02:00560232 та 2124455900:02:005:0231 (а.с.300-309). Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про іпотеку`та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Отже, матеріалами справи підтверджено, що спірний житловий будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, за час життя майнового поручителя, позивачки та проведення відповідачем державної реєстрації, використовувалося нею як місце постійного її проживання і не перевищує 250,0 кв.м. Стаття 36 Закону «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, Закон «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такі висновки узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/1310/17), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (справа N 802/1340/18-а) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року (справа N 644/3116/18). Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Отже, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/1310/17/ Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що державний реєстратор не може перереєстровувати іпотечний житловий будинок за валютним кредитом протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином,\~державний реєстратор\~своїми діями порушив право власності позивача та зареєструвала за ТОВ «Кредитні ініціативи» нерухоме майно (спірний житловий будинок), яке належить на праві приватної власності позивачу. Отже, державна реєстрація права власності на іпотечний будинок підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор зареєстрував майно на користь кредитора без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року, спірний будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, на момент реєстрації його за відповідачем використовувався, як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 250,0 кв.м. Доказів того, що позивачу за час життя на праві власності належить інше жиле приміщення, матеріали справи не містять. Щодо вимоги позивача про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис №38804932 від 21.10.2020 року про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» ЄДРПОУ 35326253 права власності на будинок за адресою [ADDRESS] та поновлення в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно, що передували скасованим записам, суд зазначає наступне. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 295/1204/17 (провадження № 61-14725св18) зазначено: «Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (частина друга статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності)). Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення про скасування рішення державного реєстратора), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до\~пункту 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до\~статті 37\~цього Закону. Отже, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для повернення відповідних права чи обтяження у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано». Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі 922/1110/18 та від 05.12.2019 року у справі № 906/208/19. З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54733619 від 23.10.2020 р. 10:22:40 державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни, якою проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» ЄДРПОУ 35326253, на підставі договору іпотеки, автоматично призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації права, яке скасовано, та повернення спірного будинку у власність позивача (правонаступника), у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Стосовно пред`явлених позовних вимог до державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни, суд зазначає наступне. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя\~статті 13 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63). Спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36). Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджують, що спір у позивача існує саме з ТОВ «Кредитні ініціативи» із приводу порушення ним права власності позивача на житловий будинок з надвірними спорудами внаслідок його дій щодо реєстрації за собою цього права. Отже, позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на будинок не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач також визначила відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі (відповідачем, співвідповідачем або третьою особою, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, і немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39). З огляду на те що позивач заявила позов, зокрема, і до неналежного відповідача\~державного реєстратора та такі позовні вимоги в повному обсязі підтримуються залученим до участі у справі правонаступником, відтак у зв`язку з наведеним у задоволенні позову в частині вимог щодо державного реєстратора Лазар Д.В. належить відмовити. Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 840,80\~грн. Решту понесених\~позивачем судових\~витрат,\~що складаються\~з сплаченого\~судового збору\~у розмірі\~1681,60\~грн.,\~слід покласти\~на позивача.\~ На підставі викладеного, ст.ст.15, 526-530, 1054 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial