Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вточнивши який, всказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті чоловіка залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 436 343,57 грн., але ПФУ надало нотаріусу відомості, в яких розмір недоотриманої пенсії вказаний 365634,82 грн. з урахуванням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто розмір недоотриманої пенсії померлого було зменшено, що на думку заявниці є незаконним. Вона отримала свідоцтво про право власності на частку та на 1/6 вказаної суми, 182817,41 грн. та 60 939,13 грн., відповідно, що складає 243 765,54 грн. Проте, з вказаної суми відповідач виплатив лише 199 915,37 грн. за період з 01.12.2017 року по 31.05.2020 року. Решта суми - 43 841,17 грн. залишилась невиплаченою. Крім того, зазначає, що відповідач незаконно надав обмежені трирічним строком відомості про розмір пенсії її чоловіка та не врахував суму пенсії за період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 року, яка складає 70708,75 грн. Просить суд визнати за нею право власності на частку вказаної суми як спільної сумісної власності майна подружжя та 1/6 частку в порядку спадкування, в загальній сумі 60 939,13 грн. У судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду направив відзив на позов, в якому вказав, що сума недоотриманої пенсії померлого [PERSON] була зменшена відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, розмір пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину. Вважає, що зміст позовних вимог зводиться до включення у склад спадщини майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за життя не набув. Треті особи [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10.03.2021 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.07.2021 року Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 188. З копії спадкової справи № 85/2020, заведеної до майна померлого [PERSON] , вбачається, що на ім`я позивачки були видані два свідоцтва, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 13.02.2021 року - на 1/3 від частки недоотриманої пенсії , що склало 60 939,13 грн., та свідоцтво про право власності від 13.02.2021 року - на частку недоотриманої пенсії, яка була нарахована померлому, що склало 182 817,41 грн. Загальна сума, яку успадкувала позивачка, складає 243 756, 54 грн. Відповідно до талону разового доручення № 914270161855/13 Покровського об`єднаного управління ПФУ 02.03.2021 року позивачці було виплачено частину недоотриманої пенсії її чоловіка за період з 01.03.2018 року по 31.05.2020 року в сумі 199 915, 37 грн. В листі ГУПФ України в Донецькій області від 24.09.2021 року та у відзиві на позовну заяву невиплата позивачу всієї суми обґрунтовується вимогами положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких заборгованість виплачується за три роки з дня звернення спадкоємця, тобто за період з 01.12.2017 року по 31.05.2020 року. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину після смерті [PERSON] та підтверджені двома свідоцтвами про право на спадщину та про право на власність, повинні бути передані спадкоємцю [PERSON] у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, а тому, відповідач перешкоджає своїми діями реалізації прав позивачки, як дружини та спадкоємиці померлого чоловіка на отримання належного їй спадкового майна, що є підставою для задоволення позову в цій частині, у зв`язку з його обґрунтованістю та доведеністю. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на частину суми недоотриманої пенсії за період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 року у розмірі 70 708,75 грн. суд зазначає наступне. Ставлячи питання про визнання за нею права власності на спірні суми, позивачка вважає, що пенсія за період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 року не була врахована відповідачем у відповіді на запит приватного нотаріуса. На обґрунтування своєї позиції позивачка посилається на довідку ВОГ № 6 (сервісний центр) ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області ОР914270161855, згідно якої зазначено, що за період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 року сума заборгованості в частині виплати [PERSON] пенсії складає 70 708, 75 грн. Разом з тим, зі змісту листів Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОР914270161855 від 13.07.2020 вочевидь вбачається, що нотаріусу було надано вичерпну інформацію щодо розміру недоотриманої за життя [PERSON] пенсії, а саме, що за період з 01.05.2017 року по 31.05.2020 року сума складає 339 615, 37 грн. Набуваючи вказаного висновку суд звертає увагу, що з 01.05.2017 року та до моменту надання вищевказаних відповідей минуло менше трьох років, а тому, спірний період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 року був повністю врахований пенсійним фондом при визначенні суми не отриманої пенсії. Таким чином, судом достовірно встановлено, що спірна сума, право власності на яку просить визнати позивачка, увійшла до спадкової маси та охоплюється тими сумами, які вказані у свідоцтвах про право на спадщину та про право власності, які вже видані на ім`я позивачки. При цьому, позивачкою жодними доказами не доведено суду її твердження, що сума 70 708,75 грн. була прихована представниками пенсійного фонду та не відображена у відповіді на запит нотаріуса, а тому, вимоги в цій частині позову суд вважає безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка при подачі позову двічі сплатила судовий збір за кожну із заявлених вимог майнового характеру, а саме по 908 грн. 00 коп. Ціна позову по даній справі, з урахуванням двох вимог майнового характеру, складає 90 980 грн. 33 коп., що свідчить про помилковість сплати позивачкою додаткової суми на 908 грн. 00 коп., у зв`язку з чим ця сума до уваги не береться, як така, що підлягатиме поверненню позивачці в іншому передбаченому законом порядку. Враховуючи результати розгляду справи суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 435 грн. 84 коп. (908,00 х 48% :100).

Outcome: partial