Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 04 березня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюбу, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що було зроблено актовий запис за № 155. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалось.\~ У їхніх стосунках зникли почуття любові, поваги, взаєморозуміння, підтримки. На протязі одного року і шести місяців вони проживають окремо один від одного. Не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Такі відносини суперечать її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , який було укладено 04 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що було зроблено актовий запис за № 155 ( а. с. 1 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 року ( а. с. 8 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 13 червня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання ня відповідача\~ ( а. с. 13 ). Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України). Так, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] є: [ADDRESS] . До того ж, на утриманні [PERSON] є неповнолітні діти, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в яких матір`ю дітей вказана [PERSON] (а. с. 4, 5). Тому, позивач [PERSON] має право звернення до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України та вказана справа відповідно підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 13 червня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 03.07.2023 року ( а. с. 15-16 ). 05 липня 2023 року\~ за вх. № 29715 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.07.1997 року. В судове засідання 03.07.2023 року учасники судового розгляду не з`явилися, позивач [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, заперечувала проти надання строку для примирення та у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи ( а. с. 23 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання 03.07.2023 року не з`явився, надав заяву про надання строку для примирення строком на шість місяців ( а. с. 20 ). Ухвалою суду від 03 липня 2023 року заяву відповідача [PERSON] про надання строку для примирення було задавлено частково, зупинено провадження у даній справі та надано строк для примирення на три місяці, тобто до 03.10.2023 року. Повідомлено, що судове засідання після спливу строку, відбудеться 03 жовтня 2023 року ( а. с. 25-26 ). В судовому засіданні 03.10.2023 року позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила позов задовольнити, розірвати шлюбу між нею та відповідачем, оскільки строк для примирення не надав результату, вона наполягає на розірванні шлюбу, так як вона втратила почуття любові до відповідача, вони майже два роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними відсутні. Судові витрати понесенні при зверненні до суду просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.10.2023 року заперечував проти позовних вимог позивача, заявив, що він не бажає розривати шлюб з позивачем, однак, підтвердив, що більш ніж півтора роки вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними відсутні. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 04 березня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 155, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ,\~ що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] , виданий 04 березня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ( а. с. 3 ). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчать наявні копії свідоцтв останніх про народження (а. с. 4, 5). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного більше ніж півтора роки. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Так, ухвалою суду від 03 липня 2023 року, за клопотанням відповідача [PERSON] , сторонам надавався строк для примирення терміном на три місяці ( а. с. 25-26 ). Після спливу вказаного строку, в судовому засіданні 03.10.2023 року позивач [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, строк для примирення не надав результату та зазначала, що вона втратила почуття любові до відповідача, вони майже два роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними відсутні. Подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.10.2023 року хоча і заперечував проти позовних вимог позивача, але підтвердив, що дійсно примирення не відбулося, вони більше ніж півтора роки проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними відсутні з ініціативи позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя майже два роки мешкає окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться, не підтримують шлюбних стосунків, строк для примирення не надав результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу, при цьому зазначаючи, що вона втратила почуття любові до відповідача, не може морально знаходиться з ним разом, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатила судові витрати в розмірі 1073,60 грн., понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату від 07.06.2023 року ( а. с. 2). Однак, в судовому засіданні 03.10.2023 року позивач [PERSON] просила судові витрати, понесені при зверненні до суду залишити за нею. Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість віднесення судових витрат за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved