Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

19.06.2023 року [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просила стягнути з ТОВ «Прикарпатзахідтранс» нараховану, але не виплачену заробітну плату та належних при звільненні виплат у розмірі 25 926 грн 46 коп. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку. Також, у змісті позовної заяви позивач просить у порядку підготовки справи до розгляду витребувати у ТОВ «Прикарпатзахідтранс» довідку про розмір заборгованості по нарахованій та не виплаченій їй заробітній платі та належних при звільненні виплат, а також довідку про розмір її заробітної плати за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді медичної сестри. Звільнена 24.09.2021 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем їй була нарахована, але не виплачена заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 25\~926\~грн 46\~коп.\~ В день її звільнення відповідач не здійснив виплату належних коштів, чим порушив ч. 1\~ст. 116 КЗпП України. Просить захистити порушені права і стягнути борг, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки і по день ухвалення судового рішення. 22.06.2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій. 02.08.2023\~року у\~підготовчому судовому\~засіданні клопотання\~позивача задоволено,\~зобов`язано ТОВ «Прикарпатзахідтранс» надати суду до \~19.09.2023\~року (резервна\~дата -\~до 05.10.2023\~року) щодо [PERSON] довідку про розмір заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі та належних при звільненні виплат, а також довідку про розмір її заробітної плати за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення. Закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, визначено резервну дату судового засідання. 05.10.2023 року сторони у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином, крім того, відповідач повідомлявся шляхом поміщення відповідного оголошення на сайті суду у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити, не заперечила проти винесення у справі заочного рішення. Представник відповідача до\~ суду \~повторно не \~з`явився, про час \~та місце судового розгляду\~повідомлений поштою, \~причини неявки невідомі,\~ відзиву на\~позов до суду не\~надходило, ухвалу суду від 02.08.2023 року у частині надання суду довідок щодо позивача не виконав.\~ 05.10.2023 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Прикарпатзахідтранс» та звільнена 24.09.2021року з посади сестри медичної, на підставі п.1\~ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників, що слідує із відміток у трудовій книжці позивача. Згідно відомостей заборгованість у товариства перед позивачем складає 25 926 грн 46 коп, з них: вихідна допомога 7 754 грн 18 коп., оплата погодинного простою 1 609 грн 60 коп., компенсація відпустки 12 680 грн 71 коп. (а.с.8). Згідно довідки Форми ОК-7, сформованою засобами автоматизованих систем Пенсійного фонду України, заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи, що передували звільненню (липень-серпень 2021 року) становить 3998 грн 62 коп. та 3998 грн 61 коп., відповідно (а.с.12-13). Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд доходить наступного. Згідно\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ч. 1\~ст. 116 КЗпПУкраїни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ч. 1ст. 117\~КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.2\~ст.233 КЗпП\~України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з ч. 1\~ст. 27 ЗУ "Про оплату праці"\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки; середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування відшкодування проводиться згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ від 08.02.1995 №100, шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна заробітна плата розраховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Термін розрахунку за останні два робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100), тобто за липень-серпень 2021 року, оскільки у вересні 2021 року [PERSON] звільнено. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи позивача (21 робочих днів у липні 2021 року та 21 робочих днів у серпні 2021 року) становить 190 грн 41 коп. (3998,62 + 3998,61 = 7993,23; 7993,23:42 = 190,41). Позивач звернувся до суду лише 19.06.2023 року, хоч була звільнена ще 24.11.2021 року і в той день не отримала належні їй виплати. За період з 24.10.2021 до 05.10.2023 включно було 536 робочих днів, при цьому враховано умови воєнного стану, тому за запропонованим підрахунком сума заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складатиме розмір 102 059,76 грн (536 х 190,41 = 102 059,76), що майже в чотири рази перевищує суму боргу по зарплаті. Працівник є слабшою стороною у трудових правовідносинах з роботодавцем. Проте і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані, тобто повинен існувати розумний баланс. Відповідно пункту 6 частини першої статті 3ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя\~статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Зокрема, такими правилами є правила про неустойку (статті 549 - 552 ЦК України). Аби неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина 1\~статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а носить саме компенсаційний характер. По-перше, вона стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. По-друге, для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно\~статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України. У постанові від 26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), відступаючи від висновків, наведених у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 щодо права суду на зменшення розміру середнього заробітку, зазначила критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Суд, оцінивши докази, подані позивачем, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. [PERSON] працювала у ТОВ «Прикарпатзахідтранс» і була звільнена 24.09.2021 року. Відповідач зобов`язаний був виплатити їй заборгованість по зарплаті в день звільнення, проте не зробив цього. Таким чином, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути не виплачену заробітну плату в розмірі 25 926 грн 46 коп. Згідно проведеного судом розрахунку розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить суму, що в майже в чотири рази перевищує розмір заборгованості по зарплаті. З огляду на очевидну не співмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, визначення розміру відповідальності роботодавця за прострочення ним належних при звільненні працівника виплат у сумі цих виплат, тобто в розмірі 25\~926\~грн 46\~коп.\~ Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню частково, а саме: в розмірі 25 926 грн 46 коп. Позивач згідно п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в загальному розмірі, в порядку\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial