Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

01 серпня 2023 року позивач звернулася до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача в якому зазначила, що з 28 вересня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстровано Великомечетнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №04. Від шлюбу мають троє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] . Разом ві шлюбі прожили 9 років. Подружнє життя в сторін не склалося, відповідач постійно зловживає спиртними напоями на ґрунті чого постійно виникали сварки та непорозуміння, шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо один від одного. За час окремого проживання відповідач ніякої матеріальної допомоги дітям не надавав, хоча має таку можливість так як працездатний, їх вихованням не займався. Позивач в судове засідання не з`явилася, наддала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Судом, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Сторони зареєстрували свій шлюб 28 вересня 2014 року у Великомечетнянській сільській раді Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №04 ( а.с.8). Від шлюбу мають троє дітей: сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.9), сина [PERSON] [INFO] ( а.с.10), доньку [PERSON] [INFO] ( а.с.11). Згідно довідки виконавчого комітету Благовіщенської міської ради Голованівського району №181 від 10 липня 2023 року склад сімї [PERSON] слідуючий: син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Через несумісність характерів шлюб виявився невдалим і сторони вже два роки не проживають разом. Позивачка вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дітей, на примирення не згодна. Про примирення не просить і відповідач. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України шлюб між подружжям, яке має дітей, розривається лише в судовому порядку. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд доходить наступного. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Згідно положень ч. 2, 3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. При визначенні та задоволенні розміру аліментів на утримання трьох дітей суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини, тому визначає необхідним стягувати на утримання трьох дітей аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині 1 статті 79 СК України, яка знаходиться в главі 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1073грн.60коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім цього підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60коп.,від сплати якого при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів позивачка була звільнена.

Outcome: approved