Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що позивач здійснював постачання до 01.01.2019 року електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: квартира [ADDRESS] на підставі договору про користування електричною енергією від 23.01.2013 року та відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, відповідно до вимог яких споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати використану електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до договору та цих Правил (п. 42 ПКЕЕН). Споживачем за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року спожито 2 198 кВТ. год., вартістю 1 546,20 гривень. За вищевказаний період споживачем здійснена оплата за використану електричну енергію у розмірі 112,85 гривень. Борг за спожиту електричну енергію на теперішній час складає 1 433,35 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку та судові витрати. Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 13.06.2023 року від представника відповідача адвоката Булдигіної М.С. надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати строк позовної давності, оскільки ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося із позовом до суду 12.05.2023 року, при цьому згідно довідки щодо заборгованості - заборгованість нарахована за період 2018-2019 роки, а строк позовної давності не переривався. 09.10.2023 року на адресу суду від представника позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» - Козак Т.В. надійшли пояснення, в яких представник позивача зазначає, щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, позивач зазначає, що закінчення строку позовної давності припало на період дії карантину (21.01.2022 року), позовна заява подана в межах строку позовної давності, оскільки такий строк продовжено в силу Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19). Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених в позові та в поясненнях позивача. Представник відповідача - адвокат Булдигіна М.С. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила застосувати строк позовної авності до вимог позивача та в позові відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 12.05.2023 року (а.с. 14). 23.01.2023 між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір № 70400291 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно розрахунку заборгованості за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] оформлено на відповідача [PERSON] . Вказані обставини свідчать, що відповідач є споживачем електричної енергії за вказаною позивачем адресою, що не оспорювалось та не спростовано відповідачем та її представником. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відносини між Енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються договором купівлі-продажу, оскільки електрична енергія є товаром. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом-ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Положеннями ст.509ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданих позивачем суду доказів встановлено, що позивач надав послуги з постачання електричної енергії у квартиру [ADDRESS] , за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року в обсязі 2198 кВт/год., загальною вартістю 1 546 грн. 20 коп. За вказаний період відповідачем здійснена оплата за спожиту електричну енергію в розмірі 112,85 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості та роздруківкою вкладок «Лічильник», «Нарахування», «Платежі» з програми «Побут» (а.с.5, 8-9). Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 становить 1 433,35 гривень. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що відповідач порушила свої зобов`язання, внаслідок чого за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року у неї виникла заборгованість у сумі 1 433 грн. 35 коп. Доводи позивача щодо наявної заборгованості відповідач не оспорювала. Представник відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачем заявлені вимоги поза межами строку позовної давності. Разом із тим, суд не погоджується із такими доводами представника відповідача, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність до вимог про стягнення неустойки один рік (п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З позовною заявою про стягнення заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 позивач звернувся до суду 12.05.2023 року, тобто дійсно за межами загального (трирічного) строку позовної давності. Разом з тим, згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Надалі постановами КМУ строк дії карантину неодноразово продовжувався і тривав до 30.06.2023 року. Отже, строк позовної давності вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Враховуючи вказані обставини, а також те, що у даному випадку позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, яка встановлена внаслідок зняття показників з лічильника відповідача, 01.01.2019 року, суд доходить до висновку, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» не пропущений строк позовної давності для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved