Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Самарського районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання прав власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка народилася [INFO] в с. Осічна Оратівського району Вінницької області. Позивачка зазначає, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , які на момент її народження не перебували в зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим в її свідоцтві про народження в графі «батько» вказано тільки ім?я « [PERSON] ». З 2008 року стан здоров?я [PERSON] погіршувався, він не міг проживати один, тому влітку 2011 року він переїхав на постійне проживання у будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому також були зареєстровані позивачка та її чоловік - [PERSON] , де вони проживали однією сім?єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер внаслідок хвороби серця. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5.3000 га на території Любимівської сільради Дніпровського району Дніпропетровської області з кадастровим номером 1221484000:01:029:0020. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. з заявою про прийняття спадщини, а її чоловік [PERSON] - про відмову від спадщини. Проте постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2022 року цивільну справу №206/1282/22 передано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Цивільна справа №206/1282/22 перебувала в провадженні судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справи №206/1282/22 (провадження 2/175/602/22). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 року справу №175/1282/22 передано у провадження судді Журавель Т.С. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву та просили задовольнити у повному обсязі. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення, наявним в матеріалах справи. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого РАЦС Орптівського району Вінницької області від 01.08.1959 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено актовий запис №32. Матір`ю записана [PERSON] , батьком - « [PERSON] ». 29.04.1978 року виконавчий комітет Зеленогайської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області зареєстрував шлюб [PERSON] з [PERSON] , актовий запис №5. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] . 18.09.1979 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №1216, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Любимівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 24.11.1979 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №33. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська від 14.10.2002 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис №262. [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко Т.П. Згідно довідки №3587 про склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] зареєстрвоані: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою 26.07.2011 року, знятий з реєстрації 01.09.2021 року (помер [INFO] ). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.08.2021року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Дніпрі, про що зроблено актовий запис №891. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та матеріалів спадкової справи №31/2022, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що на день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частини земельної ділянки, площею 5,3 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Любимівської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області з кадастровим номером 1221484000:01:029:0020. 02.03.2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. з заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. від 02.03.2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на з частину земельної ділянки, площею 5,3 га, яка розташована на території Любимівської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області з кадастровим номером 1221484000:01:029:0020 після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що не надано рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до Постанови Верховного суду від 23.04.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19 визначено, що «законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Також при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17 (провадження №61-48393 св 18), постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019року у справі №643/6799/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на момент смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за однією адресою з [PERSON] . Також в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , син позивачки, повідомив, що з дитинства знає та вважає [PERSON] своїм дідусем. У зв`язку з тим, що стан здоров`я [PERSON] був незадовільним та йому було важко себе забезпечувати, він з 2010 року по 2021 рік проживав разом з [PERSON] , яка займалася його лікуванням. Проживали вони разом як одна родина, вели спільний бюджет та спільне господарство. [PERSON] повідомила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, позивачка завжди називала його своїм батьком, піклувалася про нього та доглядала за ним. На підставі викладеного, заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали, допитавши свідків, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю у період з 2011 року по день смерті, а саме до [INFO] , наявність спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, у зв`язку з чим, позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved