Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2023 року в особі представника через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 86. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння щодо сімейного життя. З 24.08.2022 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та малолітніх дітей. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розпорядженням голови\~Верховного Суду\~від 29.04.2022\~року №\~26/0/9-22\~«Про зміну\~територіальної підсудності\~судових справ\~в умовах\~воєнного стану\~(Новогродівський\~міський суд\~Донецької області)»\~територіальна підсудність\~справ Новогродівського\~міського суду\~Донецької області\~визначена Індустріальному\~районному суду\~м.Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 21 червня 2023 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Маруценко С.В., у судове засідання не з`явились, натомість позивач на офіційну електронну пошту суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням, та додатково повідомлявся, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області , про що складено відповідний актовий запис № 86 (а.с. 8). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12, 12зв.). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей, які проживають разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved