Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

30.06.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2011 р. її (позивачки) донька [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] . 03.11.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та [PERSON] разом з донькою переїхала проживати до неї (позивачки) в м. Охтирка. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, до даного часу жодного разу не виходив на контакт із донькою. [PERSON] створив нову сім`ю і не бажає взагалі мати стосунки з минулими відносинами, в тому числі з дитиною. Відповідачка [PERSON] також створила нову сім`ю та проживає з іншим чоловіком за межами м. Охтирка. З 2015 р., тобто вже 8 років відповідачка [PERSON] взагалі не приділяє уваги доньці, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, інтереси дитини повністю ігнорує, взагалі не підтримує з нею відносин. Дитина з 2015 р. повністю перебуває на її (позивачки) утриманні, саме вона забезпечує потреби дитини, виховує її, придбаває всі необхідні речі, одяг, взяття, продукти харчування, забезпечує її всім необхідним для навчання. Вона (позивачка) як бабуся неповнолітньої [PERSON] створила для дитини належні соціально-побутові умови проживання, забезпечує збереження психічного і фізичного здоров`я, розумового та духовного розвитку. З метою захисту інтересів дитини вона (позивачка) звернулася до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, мотивуючи тим, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо доньки. Дитина вже 8 років проживає разом з бабусею. Батько з 2014 р. покинув сім`ю та після розлучення створив нову сім`ю, контакту з донькою не підтримує, не цікавиться донькою, не підтримує її матеріально. Мати з 2016 р. взагалі дитину не бачила. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому просять позбавити їх батьківських прав. Відповідачі в судове засіданні не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву не надали, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника та врахувати висновок органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] та цивільним чоловіком [PERSON] - [PERSON] , батьки [PERSON] - мати [PERSON] та батько [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають більше восьми років, що підтверджується довідкою КК «Восьма сотня» № 148 від 23.06.2023 р. (а.с. 31). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3525/14-ц від 03.11.2014 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 150 та стягнено з [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , до досягнення нею повноліття, в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, визначеного на дитину відповідного віку, починаючи стягування з 02.10.2014 року, та аліменти сплачувати матері [PERSON] [INFO] (а.с. 13-14). Згідно характеристик учениці 6-А класу Охтирської ЗОШ № 1 від 22.06.2023 р. [PERSON] бабуся [PERSON] приділяє належну увагу вихованню і навчанню онуки. Учениця забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону та потреб, предметами особистої гігієни, канцтоварами та шкільним приладдям. У сім`ї панує атмосфера доброзичливості, прагнення допомагати один одному. Рідну матір [PERSON] не бачила декілька років. Батьки не беруть участі в навчально-виховному процесі дитини. Батьки байдужі до життя доньки не цікавляться її навчальним поступом і шкільним життям. За 5 років навчання [PERSON] та [PERSON] , батьки [PERSON] , жодного разу не проявили інтересу до успіхів дитини та її поведінки (а.с. 18, 19). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається,що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має можливість. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , не цікавляться її життям, не піклуються про неї, що підтверджується наступними доказами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку вже більше 15 р. В 2015 р. донька [PERSON] - [PERSON] виїхала до РФ на заробітки, залишивши дитину разом з бабою та дідом. Однак потім перестала цікавитися дитиною. З 2015 р. дитина проживає з бабою та дідом. Батьки дитини зовсім не спілкуються з дитиною та не утримують її матеріально. Дитина наразі навіть не згадує ні про матір, ні про батька, бабуся замінила їй матір, створила комфортні умови для проживання, виховує її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - це його цивільна дружина, вони вже 23 роки проживають разом. В 2012 р. донька [PERSON] - [PERSON] народила дитину - [PERSON] . В 2015 р. [PERSON] поїхала на заробітки, а дитину залишила з ними. Після цього [PERSON] приїжджала два рази - через пів року. Потім вони дізналися, що [PERSON] вийшла вдруге заміж, має іншу сім`ю. Де зараз знаходиться [PERSON] - вони не знають, з дитиною вона не спілкується і не бачиться, матеріально не утримує. Батько дитини - [PERSON] також не спілкується і не бачиться з дитиною, матеріально не утримує. Дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по [ADDRESS] разом з бабусею та дідусем, навчається в школі № 1. Про свою маму нічого не знає, бачила її дуже давно, коли їй (Вероніці) було 4 чи 5 років, кілька разів мати телефонувала їй, але це було давно. Батько також не спілкується з нею, не телефонує, не приїжджає, останній раз вона його бачила, як була ще дуже малою. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу (з 2015 року), вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Дитина з 2015 р. проживає зі своєю бабусею та цивільним чоловіком бабусі, бабуся займається вихованням та утриманням своєї онуки, ніякої допомоги відповідачі на утримання дитини не надають. Судом не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Суд бере до уваги надані стороною позивача докази щодо ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку. Одночасно з тим, суд зазначає, що відповідачами не надано доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області № 01-12/2145 від 13.09.2023 р. орган опіки та піклування вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , можуть підлягати задоволення. Таким чином, досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, вони, маючи реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, не цікавляться своєю дитиною, не цікавляться її життям, навчанням, поведінкою та здоров`ям, матеріальної допомоги доньці не надають, що негативно впливає на фізичний і духовний розвиток дитини як складову виховання, що розцінюється судом як ухилення від виховання дитини, а тому суд вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачів, які ухиляються від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved