Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з продовженням навчання в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, починаючи з 07.12.2022 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23-ох років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.11.2001 року між сторонами укладено шлюб, який на час подання позову не розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що фактично стосунки між ними припинені, а батько не надає жодних коштів на утримання спільних дітей в добровільному порядку, тому вона була звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення 1/3 частини аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, відповідно стягнення аліментів на нього було припинено. Проте, [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі НУ «Львівська політехніка» на денній формі навчання, а відтак нього виникає потреба у матеріальній допомозі, оскільки він не в змозі працювати та самостійно себе утримувати. Позивачка станом на день позову є пенсіонером. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 09.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся про розгляд справи судом, копія позову з додатками неодноразово скеровувалася судом за місцем реєстрації відповідача. Відповідач відзив не подав, інших заяв, клопотань від нього до суду не надходило. Третя особа [PERSON] правом на подання пояснень не скористався. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.09.2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.11.2001 року. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії паспорта громадянина України, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.02.2005 року Львівським міським управлінням юстиції, [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 07.04. 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.7,12). Позивачка у позовній заяві стверджує, що син сторін [PERSON] продовжує проживати з нею за місцем реєстрації та перебуває на її утриманні. Відповідач таких доводів позивачки не спростував. Виходячи із копії пенсійного посвідчення та копії довідки про доходи, [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області і отримує пенсію за вислугу років (а.с.8,9). Судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 14.03.2023 року постановлено стягувати із боржника [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але неменше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду , з 11.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.17-19). Згідно копії студентського квитка, копії довідки Національного університету «Львівська політехніка» № 38 від 26.01.2023 року, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, рівня вищої освіти бакалавр, Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання 30 червня 2026 року (а.с. 15, 16). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20\~постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (постанова КЦС ВС від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, те, що повнолітній син проживає із матір`ю, беручи до уваги позицію відповідача, який будучи повідомленим про розгляд судом справи будь яких заперечень до суду не подав,

Outcome: approved