Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

20.07.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , згідно вимог якої останній просить суд: - визнати недійсними та скасувати результати конкурсу на заміщення вакантних посад артистів Національного академічного духового оркестру України, в частині Група фаготи (1-а категорія 17 тарифний розряд) - 1 штатна одиниця, який проводився 29.07.2021 року Державною організацією «Національний академічний духовий оркестр України»; - стягнути з Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп; - стягнути з Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» суму моральної шкоди у розмірі 170 000(сто сімдесят) тисяч гривень 00 коп.; - стягнути з Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» на мою користь, суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні40 копійок. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, щопрацюючи на посаді артиста, він реалізував своє право на працю, шляхом виконання своїх трудових обов`язків у Державній організації «Національний академічний духовий оркестр України», наміру звільнятися не мав, проте постійний тиск та провокації з боку художнього керівника та спонукання його написати заяву про звільнення за власним бажанням, створював нестерпні умови праці та призводив до перешкоджання виконання обов`язків артиста оркестру як найгірше. Між тим, 24.06.2021 року позивач був звільнений з посади артиста Національного академічного духового оркестру України згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку дії контракту) директором [PERSON] з погрозами, якій був зафіксований позивачем аудіозаписом. Позивач зазначає, що контракт з ним міг би бути продовженим, однак у зв`язку з тим, що [PERSON] , як художній керівник Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» ставився упереджено та не бажав, що б позивач продовжував працювати, то відповідно за примхою останнього, контракт з позивачем не було продовжено. Незважаючи на звільнення у зв`язку з закінченням строку дії контракту, позивач бажав продовжувати працювати на посаді артиста Національного академічного духового оркестру України, а тому вирішив приймати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад артистів Національного академічного духового оркестру України. Позивач подав усі необхідні документи для участі у конкурсі на заміщення вакантних посад артистів Національного академічного духового оркестру України та був допущений до участі у конкурсі. На переконання позивача, проведений конкурс на заміщення вакантних посад артистів Національного академічного духового оркестру України, який проведено 29.07.2021 року у приміщенні Національного академічного духового оркестру України відбувся з порушенням вищезазначених норм Закону, а відтак є незаконним та таким що підлягає скасуванню, що і послугувало підставою для звернення до суду. 22.07.2022 ухвалою суду було позовну заяву залишено без руху. 10.11.2022 позивачем виправлені недоліки. 11.11.2022 ухвалою суду було відкрито провадження у справі. 30.01.2023 до суду надійшов відзив Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України», в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити заперечення відповідача, а позовні вимоги задовольнити. 30.03.2023 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність. 04.04.2023 до суду надійшли заперечення Державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» на відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.06.2023 до суду надійшов відзив [PERSON] на заперечення відповідача. 17.07.2023 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на їх обґрунтованість. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року N 6-р (II)/2019 у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 Кодексу закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Основним Законом України статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державною організацією «Національний академічний духовий оркестр України». Позивачем, в позові вказано на сумлінність, чесність при виконанні ним посадових обов`язків, дотриманні дисципліни та правил внутрішнього розпорядку, проте вказане спростовується доказами наданими стороною відповідача. Так, з матеріалів вбачається, що неодноразово [PERSON] порушувалися правила внутрішнього трудового розпорядку та посадові обов`язки: запізнення, прогули, невиконання вказівок диригента/керівника художнього під час проведення репетицій/концертів і, як результат, зриви репетицій, провокування конфліктних ситуацій з колегами. Окрім цього, ухвалою Шевченківського районного суду від 07.10.2022 року у справі № 757/42753/21-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - позивачу повернено позовну заяву у зв`язку з тим, що останнім ніяким чином не було конкретизовано/уточнено позовні вимоги, що позбавляє суд можливості однозначного трактування, а також не надано докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Також, позивач у позові звинувачує відповідача у звільненні та неупередженому ставленні, проте доказів, які б підтвердили, що керівник художнього Оркестру діяв всупереч Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури (Визнання конституційними окремих положень від 12.07.2019, підстава va05р710-19) та Закону України "Про культуру" (зокрема ч. 3 ст.21), суду не надано, а відтак суд вважає їх безпідставними. 24.06.2021 року позивач був звільнений з посади артиста Національного академічного духового оркестру України згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку дії контракту). 29.07.2021 р.,

Outcome: dismissed