Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Мотивуванням позову стало те, що 22.10.2021 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, на якому було розглянуто питання щодо необхідності вжиття заходів по забезпеченню прав малолітнього [PERSON] , [INFO] , термін перебування якого в КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» перевищений. Малолітній [PERSON] влаштований до даного закладу 24.12.2000 року на підставі акту прийму дитини до центру від 24.12.2020 року. Громадянка [PERSON] є матір`ю [PERSON] . До державного закладу дитина потрапила через неналежне виконання мамою своїх батьківських обов`язків, підтверджуваного факту насилля в сім`ї, відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, проведеного спеціалістом ССД Лиманської РДА від 04.09.2020 року. Кривдником в сім`ї виступав співмешканець [PERSON] - [PERSON] , який зловживав алкогольними напоями, здійснював фізичне насилля по відношенню до [PERSON] та дітей. Влаштування дитини на цілодобове перебування до державного закладу відбулося 24.12.2020 року, оскільки дитині була потрібна корекція поведінки та в родині панувала агресія, насилля. У період перебування дитини у державному закладі зокрема з 24.12.2020 року мати дитини лише чотири рази відвідувала дитину. На думку позивача мати дитини не має бажання виконувати покладені на неї законом батьківські обов`язки. Також, позивач стверджує, що відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2021 року по справі № 521/19644/21 [PERSON] , [INFO] обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.3 КК України. На цій підставі позивач вважав, що існують достатні підстави для ухвалення судом рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до її сина. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач, за наявності у суду даних про перетин державного кордону із дитиною на початку повномасштабного вторгнення, у подальшому сповіщалась про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті шляхом оголошення на сайті суду. Іншого шляху у суду сповістити відповідачку не було. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: У ході розгляду справи судом отримано відомості про те, що [PERSON] 02.03.2022 року подала до Комунального закладу «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» заяву про видачу їй її малолітнього сина [PERSON] через повномасштабне вторгнення військ РФ на територію України. Також судом встановлено, що відповідно до акту обстеження по факту проживання особи без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , станом на 02.02.2023 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Відсутня [PERSON] і за адресою своєї реєстрації у м. Одесі. Судом в інтересах дитини в підготовчому засіданні витребувано з Комунального закладу «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» (м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2-б) інформацію про місце перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , який був влаштований до цього закладу 24.12.2020 року (акт прийму дитини до центру), а також інформацію, чи видавався (повертався) малолітній [PERSON] , [INFO] своїй матері - [PERSON] , [INFO] . У випадку видачі дитини матері надати суду підтверджуючі документи. Витребувано з Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Одеса, та чи перетинав з нею державний кордон малолітній [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець Одеської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 24.12.2008 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 4029 від 24.12.2008 року. Станом на 14.07.2023 року до суду надійшли відомості про перетин державного кордону України в пункту пропуску [PERSON] разом із сином [PERSON] . Відомості про перетин державного кордону у зворотньому напрямку відсутні. Також судом отримані відомості про те, що КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» своїм рішенням від 02.03.2022 року № 01-25/1/14 погодив вибуття [PERSON] на виховання матері, та відповідно до змісту акту прийому- передачі дитини від 02.03.2022 року дитина передана матері. На підставі висновку органу опіки та піклування Визирської сільської ради Одеського району Одеської області від 28.10.2021 року № 186 визнано доцільними позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо сина [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Відповідачка самостійно виховувала дитину. Фактично відповідачка проживала в [ADDRESS] , одна, без реєстрації. З наявної у справі характеристики на [PERSON] , яка надана старостою Дмитрівського старостинського округу Визирської сільської ради від 05.11.2021 року, [PERSON] зловживала спиртними напоями, за сином не слідкує, син схильний до правопорушень, пропускає навчання скоює крадіжки. [PERSON] працює не офіційно, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Згідно акту обстеження умов проживання від 27.10.2021 року умови проживання в будинку задовільні, є продукти харчування, є світло, прибрано у будинку, але стіни мають ознаки цвілі, в деяких місцях стіни вкриті грибком. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. На думку суду у даній справі відсутні фактів злісного нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо сина. Суд безумовно приймає до уваги той факт, що сам процес виховання відповідачкою свого сина є неправильним. Дитина погано навчається, за представленими суду характеристиками улесливий, виражає нещиру догідливість, емоційний, не завжди стриманий, конформний, легко підпадає під маніпуляцію старших, інколи вступає в бійки. Суд приймає до уваги, що сім`я не має достатніх коштів, мати не працює офіційно, але має неофіційні заробітки, будинок потребує негайного ремонтування (усунення плісніви). Однак, на думку суду, ці обставини не є достатніми, аби розірвати зв`язок між матір`ю та дитиною. Навпаки, саме держава та її органи мають застосувати всі заходи адміністративного впливу на матір, аби привернути її увагу на хибний шлях у вихованні свого сина. В навчальному закладі, де навчається [PERSON] , має бути шкільний психолог. На думку суду, функція навчального закладу не тільки навчальна, а і виховальна, адже дитина проводить більшу частину свого часу у навчальному закладі. Жодного належного та допустимого доказу насильства в сім`ї суду не надано. Факт зловживання відповідачкою алкоголем - голослівний. Більш того, судом встановлено, що з самого початку повномасштабного вторгнення московії на території Держави Україна [PERSON] забрала сина з державного закладу та перетнула державний кордон. В теперішній час дитина перебуває з мамою. У суду відсутні відомості про те, що перебуваючи за межами держави відповідачка продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками. Суд таким чином, безумовно, враховує бажання матері спілкуватись з дитиною, а також те, що мама фактично приймає участь у вихованні, догляді та утриманні дитини за кордоном. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів, в даному конкретному випадку, є похідним від можливості задоволення вимог про позбавлення батьківських прав. Тому в цій частині позову теж слід відмовити. Судовий збір відноситься на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed