Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 16 червня 2023 року (зареєстровано 19 червня 2023 року), в якій просила суд: зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з усього майна, належного їй, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), та заборону на його відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 09 вересня 2011 року, у виконавчому провадженні №28622087, і вчинити дії по вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про державну реєстрацію обтяження №11593962, зареєстрований 09 вересня 2011 року, тип обтяження арешт нерухомого майна, опис обтяження невизначене майно, усе нерухоме майно. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що під час укладення правочину з відчуження нерухомого майна, [PERSON] від нотаріуса дізналася про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запису про накладення обтяження у вигляді арешту на належне їй, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), усе нерухоме майно на підставі постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 вересня 2011 року у виконавчому провадженні №28622087, реєстраційний номер обтяження 11593962. Як їй стало відомо від працівників ДВС, обтяження було застосоване в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28 лютого 2011 року №6-79, виданого Київським районним судом м. Харкова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 04 жовтня 2010 року у справі №2Х436-2010 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року у сумі 207\~738 грн. 19 коп., витрат за листування третейського суду 21 грн. 00 коп., витрат по сплаті третейського збору 5 грн. 00 коп., а загалом 207\~764 грн. 19 коп. За вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №18-03ПВ/2008-1П від 18 серпня 2008 року, за яким вона (за дошлюбним прізвищем [PERSON] ) була поручителем. Так, у листопаді 2010 року засобами поштового зв`язку [PERSON] отримала рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 04 жовтня 2010 року по справі №2X436-2010 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року у сумі 207\~738 грн. 19 коп., витрат за листування третейського суду 21 грн. 00 коп., витрат по сплаті третейського збору 5 грн. 00 коп., а загалом 207\~764 грн. 19 коп. Оскільки договір поруки з банком вона не укладала та не підписувала, про його існування не знала, тому з метою захисту своїх прав звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом про визнання договору поруки нікчемним, а третейського застереження недійсним. Рішення Третейського суду про стягнення заборгованості №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року вона також оскаржила в судовому порядку. За результатами розгляду Київським районним судом м. Харкова цивільної справи, в рамках якої проведено судову почеркознавчу експертизу, було встановлено, що [PERSON] не є стороною у кредитних правовідносинах, не виступала поручителем за кредитним договором №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року, договір поруки №18-03ПВ/2008-1П від 18 серпня 2008 року не підписувала, а підпис, начебто виконаний нею, було підроблено. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року у справі №2018/2-2201/11 договір поруки 18-03ПВ/2008-1П від 18 серпня 2008 року визнано нікчемним, а третейське застереження, викладене у п.6 договору поруки визнано недійсним. Однак, не дивлячись на наявність спору щодо законності договору поруки, проведення судової почеркознавчої експертизи, ПАТ «МЕГАБАНК» виконавчий лист від 28 лютого 2011 року №6-79, виданий Київським районним судом м. Харкова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 04 жовтня 2010 року у справі №2Х436-2010 пред`явило для примусового виконання до Саксаганського відділу ДВС м. Кривого Рогу, де її визначено боржником. Про наявність виконавчого провадження до червня 2023 року позивач не знала, жодних документів з органу ДВС не отримувала. Для з`ясування правових підстав та обставин накладення арешту на належне їй майно, скасування обтяження та видалення відповідного запису з реєстру у червні 2023 року вона зверталась до Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У відповіді ДВС від 07 червня 2023 року їй повідомили про відсутність правових підстав для скасування арешту та для вирішення питання зняття арешту рекомендовано звернутися до суду. Також повідомлено, що 28 січня 2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №28622087 на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на викладене, позивач не має можливості в позасудовому порядку скасувати наявні обтяження. Наявність таких обтяжень порушує її конституційне право як власника майна та унеможливлює вільну реалізацію прав на майно. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с.48). Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року заяву позивача [PERSON] про проведення в режимі відеоконференції судових засідань з розгляду справи залишено без задоволення (а.с.55). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Синявська С.П. про свою участь в судовому засіданні не заявила, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду (а.с.67). При цьому, представник відповідача 25 серпня 2023 року подала відзив на позов (а.с.61-63). Свої заперечення по суті пред`явлених вимог представник відповідача державний виконавець Синявська С.П. мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС з 09 вересня 2011 року по 28 січня 2013 року дійсно перебувало виконавче провадження №28622087 з примусового виконання виконавчого листа від 28 лютого 2011 року №6-79, виданого Київським районним судом м. Харкова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 04 жовтня 2010 року у справі №2Х436-2010 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МЕГАБАНК» заборгованості за кредитним договором №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року у сумі 207\~769 грн. 19 коп. Постановою державного виконавця від 28 січня 2013 року виконавче провадження закінчено на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на той момент). Представник відповідача підтвердила, що дійсно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна наявний запис про накладення обтяження у вигляді арешту на належне [PERSON] усе нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця від 09 вересня 2011 року у виконавчому провадженні №28622087, реєстраційний номер обтяження 11593962. Наразі достовірно надати будь-яку інформацію щодо виконавчого провадження не є можливим, оскільки виконавче провадження знищене. Зауважила, що підставами для скасування арешту з майна боржника можуть бути обставини, обумовлені ст.ст.40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», проте [PERSON] , будучи боржником за виконавчим провадженням, не надала жодних доказів на підтвердження виконання судового рішення. Зважаючи на це просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до повного виконання нею рішення суду. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористалась, додаткового часу не потребувала. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. З урахуванням позиції сторін та обсягу наявних доказів суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вимоги та зміст позовної заяви, надавши оцінку доказам в їх сукупності, врахувавши позицію сторін, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 09 вересня 2011 року реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за №11593962 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження за типом - арешт нерухомого майна на об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно за власником [PERSON] , підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, ВП №286220857 від 09 вересня 2011 року Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції; обтяжувач Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (а.с.36-37). За інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors за пошуком відомостей по боржнику « [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] » встановлено, що відомості про наявність виконавчих проваджень, у тому числі діючих, за якими [PERSON] (дійсне прізвище Окладна відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 вересня 2013 року, а.с.40) була б боржником, у системі відсутні. Відомості про неї у Єдиному державному реєстрі боржників також відсутні. З метою скасування виявленого обтяження та видалення запису про це з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] 02 червня 2023 року звернулася до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Із відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 червня 2023 року №28.11-34/65776 (а.с.6-7) слідує, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по суб`єкту дійсно встановлено наявність обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна за №11593962 від 09 вересня 2011 року, накладеного в рамках виконавчого провадження ВП №28622087 з примусового виконання виконавчого листа від 28 лютого 2011 року №6-79, виданого Київським районним судом м. Харкова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 04 жовтня 2010 року у справі №2Х436-2010 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МЕГАБАНК» заборгованості за кредитним договором №18-03ПВ/2008 від 18 серпня 2008 року у сумі 207\~738 грн. 19 коп., витрат за листування третейського суду 21 грн. 00 коп., витрат по сплаті третейського збору 5 грн. 00 коп., а загалом 207\~764 грн. 19 коп. У знятті арешту з майна позивачеві було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Виявлення зазначеного запису про обтяження та діючого обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна, належного [PERSON] стало приводом її звернення до суду з позовом на захист її права власності, зважаючи на неможливість врегулювання спору у позасудовому порядку. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Разом з тим,\~стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювані право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням викладеного, для вирішення спору, який виник на підставі звернення до суду позивача, який вважає порушеними, невизнаними або оспорюваними свої, зокрема, майнові права,\~суду необхідно установити наявність у позивача такого права, факт його порушення і у зв`язку із зазначеним з`ясувати, чи вірний спосіб захисту свого права обрано позивачем при зверненні до суду. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч.1, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Судовим розглядом встановлено, що обтяження у вигляді арешту на усе нерухоме майно, власником якого є [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ), було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 вересня 2011 року Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження\~ВП №28622087\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа від\~28\~лютого 2011\~року №6-79,\~виданого Київським\~районним судом\~м.\~Харкова на\~підставі рішення\~постійно діючого\~Третейського суду\~при Асоціації\~«СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА»\~від 04\~жовтня 2010\~року у\~справі №2Х436-2010\~за позовом\~ПАТ «МЕГАБАНК»\~про стягнення\~з [PERSON] \~як поручителя\~на користь\~ПАТ «МЕГАБАНК»\~заборгованості за\~кредитним договором\~№18-03ПВ/2008\~від 18\~серпня 2008\~року. При цьому, відповідачем не доведено дійсність наявності виконавчого провадження, не виконаного [PERSON] , хто є стягувачем за цим провадженням, а також доцільність подальшого обтяження майна за відсутності доказів незадоволених вимог інших осіб, які б мали претензії до неї. До того ж у своїх відповідях на звернення [PERSON] , відповідач фактично визнав той факт, що виконавче провадження було закінчене ще 28 січня 2013 року та знищене, повторно з вимогами за цим виконавчим документом до ДВС ніхто не звертався. Разом з тим, слід зауважити, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року у справі №2018/2-2201/11, яке набрало законної сили 16 квітня 2012 року, визнано нікчемним договір поруки \~\~№ 18-03 П/2008 - 1п \~\~від 18 серпня 2008 року, в якому в якості кредитора зазначене ВАТ «Мегабанк», в особі керуючого відділенням \~\~\~\~ «Криворізьке № 1»Качан Олени Миколаївни; визнано недійсним третейське застереження, викладене в п. 6 договору поруки № 18-03 П/200 - 1п \~\~від 18 серпня 2008 року, в якому в якості кредитора зазначене ВАТ «Мегабанк» в особі керуючого відділенням «Криворізьке № 1»Качан Олени Миколаївни. У рамках розгляду вказаної справи судом було встановлено, що «…відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 21 березня 2012 року, підпис від імені [PERSON] у договорі поруки №18-03П/2008-1п від 18 серпня 2008 року, розташований у графі «Поручитель», виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Тобто [PERSON] не підписувала ні особисто, ні через представника зазначений договір поруки, а тому і не має ніякого відношення до виконання зобов`язань перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі всіх його обов`язків, що виникли за кредитним договором №\~18-03 П/2008 від 18 серпня 2008 року»… (а.с.7-8). Вказане судове рішення є черговим свідченням того, що [PERSON] не є боржником перед ПАТ «МЕГАБАНК», а відтак безпідставне застосування у відношенні неї заходів забезпечення виконавчого провадження у вигляді арешту майна, яке з 2013 року є завершеним та наразі знищене, як і за відсутності будь-яких вимог з боку ПАТ «МЕГАБАНК» до неї зі сплином понад 10 років, є протиправним, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення пред`явлених нею позовних вимог. Приймаючи таке рішення, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11, відповідно до яких «…наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.» На підставі ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС та виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та не заявлення нею вимоги щодо розподілу судових витрат, не наведення попереднього розрахунку, а тому суд не вбачає доцільності у стягненні таких витрат з відповідача.

Outcome: approved