Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, в якому просить змінити розмір аліментів, призначених Дзержинським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 638/19151/19 від 08.10.2020 на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та призначених Кегичівським районним суд Харківської області по цивільній справі № 624/146/23 від 03.03.2023 на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі по 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обгрунтована тим, що з часу постановлення рішень суду про стягнення з позивача аліментів, змінилися життєві обставини, у зв`язку з чим позивач не здатний в повному обсязі сплачувати аліменти у визначеному рішеннями суду розмірі. Так, позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1/4 частині його доходу, а також за рішенням суду 1/8 частину своїх доходів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною 3-х років. Позивачу 08.02.2023 встановлено 3 групу інвалідності. Внаслідок отриманого поранення позивач втратив 50% працездатності, що не дозволяє вільно працевлаштуватися. У зв`язку з зазначеними обставинами просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на утримання дітей з 1/4 частини його доходу на кожну дитину до 1/8 частини його доходу на кожну дитину. Провадження в справі ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 23 травня 2023 року було відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в судовому засіданні, з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його та позивача участі. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі просять їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, заяв від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. У судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , його матір`ю є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08 листопада 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Також позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , її матір`ю є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.09.2022 Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З позивача згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2020 року стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач 22.02.2022 зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.02.2023 Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З позивача згідно судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 03.03.2023 стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також з відповідача рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 23.03.2023 стягнуто аліменти на користь [PERSON] , аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позивач [PERSON] відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААВ №345902 є інвалідом третьої групи з 08.02.2023, поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. Інвалідність видана безстроково. Згідно військового квитка [PERSON] наказом ком. ВЧ [NUMBER] від 06.01.2023 №6-РС звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Зазначене відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Аналогічні обставини викладені в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягнення аліментів враховуються інтереси всіх дітей. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги як на підставу зменшення розміру присуджених з нього аліментів посилався на зміни в матеріальному стані, що зумовлені змінами в сімейному стані, так позивач сплачує аліменти на двох дітей та дружину до досягнення дитиною 3-річного віку, та погіршенням стану здоров`я, так з 08.02.2023 йому встановлена ІІІ група інвалідності. Зазначені обставини, щодо зміни в сімейному стані, а також погіршення стану здоров`я позивача, що відповідно призвело і до зміни матеріального становища позивача, є доведеними належними доказами, а тому суд вважає, що призначені до стягнення з позивача аліменти на утримання його двох неповнолітніх дітей підлягають зменшенню з 1/4 до 1/8 частки заробітку платника аліментів на кожну дитину. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1, ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Позивачем було заявлено дві майнові вимоги, при цьому при подачі позову позивач звільнений від сплати судового збору. Так, відповідач [PERSON] позов визнала, а тому з неї, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, стягується на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. З відповідача [PERSON] судовий збір стягується в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved