Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

16 травня 2023 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 вересня 2007 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від цього шлюбу в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року (справа № 161/9702/18) змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] по 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на утриманні відповідача є діти від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вважає, що така зміна сімейного стану відповідача не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати дочку [PERSON] . Батьки не можуть компенсувати зменшення фактичного розміру аліментів, виходячи зі зростання цін та інших витрат, за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На думку позивача, [PERSON] , який офіційно не працює, насправді приховує свої доходи, адже є чоловіком працездатного віку, не має проблем зі здоров`ям, має можливість оплачувати послуги адвоката, якого залучає у всі судові процеси щодо визначення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] . Позивач вказує, що вона наразі не може працювати, оскільки вона є багатодітною матір`ю та доглядає новонароджену дитину. Внаслідок того, що її чоловік [PERSON] покинув її та наразі знаходиться за межами України, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Обґрунтовуючи наявність підстав для збільшення розміру аліментів, позивач зазначає, що її дочка [PERSON] навчається в КЗ «Луцька загальноосвітня шкода І-ІІ ступенів № 10 професійний ліцей Луцької міської ради», а тому потребує матеріального утримання батька з метою забезпечення її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Крім того, з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 гривень змінився її сімейний стан, адже на її утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року (справа № 161/9702/18), та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень щомісячно, ураховуючи індекс інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 червня 2023 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Климович\~Т. Д. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року позивачу відмовлено в позові до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Фактично позивав в зазначеній справі просила збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Обґрунтування позову про зміну способу стягнення аліментів та позову про збільшення розміру аліментів є ідентичними. Відповідач є безробітним, уклав контракт добровольця територіальної оборони з 27 березня 2022 року на три роки, відповідно до умов якого він не отримує заробітної плати (грошового забезпечення). Окрім дочки [PERSON] у відповідача на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей. Внаслідок воєнних дій в Україні, відповідач з сім`єю переїхав з місця постійного проживання, є внутрішньо переміщеною особою. Вказані обставини свідчать про погіршення матеріального становища відповідача. Позивач не надала суду доказів, які б свідчили про покращення матеріального становища відповідача. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років на теперішній час становить 1416,50 гривень. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. 26 червня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. На спростування аргументів відзиву позивач висловлює сумніви щодо відсутності у відповідача джерел доходу. На переконання позивача, [PERSON] зумисно приховує свої доходи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, який позивач вказалав позовній заяві, як спосіб зв`язку з нею. Представник позивача відповідач адвокат Климович Т. Д. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Процесуальних підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Враховуючи положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Суд установив, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29 березня 2011 року (а. с. 12-13). [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON] (а. с. 9). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2011 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 березня 2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/159/17 змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року змінено розмір аліментів на 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 18-21). Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на дочку [PERSON] у розмірі 4500 гривень (а. с. 23-29). Також установлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2022 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Вказаною постановою апеляційного суду в позові [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів відмовлено. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначала, що вона постійно несе витрати на утримання дочки [PERSON] , які постійно зростають, їй недостатньо коштів для належного забезпечення та утримання неповнолітньої дитини, суттєво змінилися обставини сторін, зокрема, її сімейне становище та сімейне становище відповідача, а тому вона просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням, збереження її здоров`я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд встановив, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів, зокрема змінилось сімейне становище сторін. 03 липня 2021 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , шлюб між ними зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 9). Окрім спільної дочки сторін [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] є матір`ю ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Відповідач, заперечуючи позов, зазначав, що він офіційно не працює та не має постійного доходу, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня, він уклав контракт добровольця територіальної оборони з 27 березня 2022 року на три роки, який не передбачає виплати заробітної плати (грошового забезпечення), що підтверджено відповідною довідкою. Постановою Волинського апеляційного суду віл 06 лютого 2023 року встановлено, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка народилась у проміжку часу після останньої зміни розміру аліментів за рішенням суду. Також відповідач вказує, що внаслідок воєнних дій його родина переїхала як внутрішньо переміщена з м. Вишневе Бучанського району Київської області в м. Любомль і з цих причин також його матеріальне становище погіршало. Копією довідки\~№ 79\~від 24\~березня 2022\~року підтверджується,\~що [PERSON] ,\~2008\~року народження,\~навчається в КЗ «Луцька загальноосвітня шкода І-ІІ ступенів № 10 професійний ліцей Луцької міської ради» (а. с. 10). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Доводи позивача про необхідність збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000 ґрунтуються лише на припущеннях про те, що відповідач приховує свої доходи. Долучені до матеріалів справи світлини, де зображений відповідач з сім`єю на відпочинку не є належним доказом підтвердження покращення матеріального становища. Суд відхиляє відповідні аргументи позову та зазначає, що не може бути підставою для збільшення розміру аліментів та обставина, що теперішній чоловік позивача не допомагає їй матеріально. Суд ураховує, що на утриманні позивача є ще двоє малолітніх дітей. Однак суд вважає доцільним зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому, обов`язок утримувати дружину, яка не може працювати, доглядаючи новонароджену дитину, законом покладається на батька новонародженої дитини до досягнення дитиною трьох років. Досліджені судом обставини справи свідчать, що сімейне становище сторін дійсно змінилось, однак наразі кожен з має на утриманні по троє неповнолітніх дітей, в тому числі їхня спільна дочка [PERSON] . Так, позивачем не надано в розпорядження суду жодного доказу на підтвердження того, що матеріальний стан платника аліментів покращився. Таким чином матеріали справи не містять доказів щодо зміни матеріального стану відповідача, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які передбачені ст. 192 СК України. Присуджений раніше розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду в розмірі 1500 гривень перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини відповідного віку. Позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому ці вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed