Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Духота І.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2022 року № 1057-3748 у розмірі 12 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 147,00 грн. Крім цього просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Духота І.В. мотивував тим, що 22 лютого 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі - Банк) та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https:/kreditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1057-3748 . Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на платіжну карту в розмірі 12 000,00 грн., строк кредитування 300 календарних днів, заявлений строк 21 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом: занижена відсоткова ставка - 2,00 % в день, стандартна ставка - 3 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 12 200,00 грн. на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11 травня 2023 року становить 87 120,00 грн. З яких 12 000,00 грн. - прострочена заборгованість, 75 120,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами . Позивачем була надіслана відповідачу вимога про усунення порушень умов кредитного договору. Проте дана вимога була проігнорована відповідачем, порушення усунуто не було. Позивачем позовна заява була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та було сплачено судовий збір з врахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 в розмірі 2 147,20 грн. Ухвалою суду від 02.06.2023 відкрито провадження у справі постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги позивача за первісним позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не визнає та просить суд відмовити у їх задоволені повністю. Свої заперечення відповідач за первісним позовом [PERSON] мотивував тим, що укладений кредитний договір є таким, що порушує частину другу статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та частину другу статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки фактично працівники ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредиту не ознайомили [PERSON] з умовами кредитування та ризиками. Відсутнє будь яке письмове підтвердження про ознайомлення позивача з такою інформацією. Крім того, у пункті 8.2 кредитного договору встановлено, що за весь час прострочення сплачується до 2 % від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Отже вважає, що сума компенсації становить у сукупності 730% на рік, що в розумінні пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливою умовою та є підставою для визнання цього пункту договору недійсним. Також, звертався до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про відкликання згоди на обробку та використання його персональних даних, однак ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не відповів на звернення та залишив за собою право на обробку його персональних даних до моменту виконання обов`язків, передбачених договором, тобто до остаточного погашення заборгованості. В подальшому відповідач за первісним позовом [PERSON] подав зустрічний позов до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору. Просив суд визнати недійсними: пункти 4.6, 8.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1057-3748 від 22 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] . Відповідач за зустрічним позовом - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (зустрічний позов) [PERSON] не скористався. Відзиву на зустрічний позов суду не надав. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року прийнято до розгляду разом з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з вимогами первісного позову. Здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача за первісним позовом (він же представник відповідача за зустрічним позовом) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] (він же позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в своїй заяві до суду просив проводити розгляд справи без його участі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (пункт 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (стаття 13 Конвенції). Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, пункт 29). Судом встановлено, що 22 лютого 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https:/kreditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1057-3748. Укладений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач за первісним позовом - [PERSON] був ознайомлений. Зазначений кредитний договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А031. Відповідно до пунктів 4.1., 4.8. умов договору відповідач отримав кредит на платіжну карту в розмірі 12 000,00 грн., строк кредитування 300 календарних днів. Дата повернення кредиту - 19 грудня 2023 року. Згідно пунктів 1.1,4.4. умов договору базовий період сплати відсотків складає 21 календарних днів. Базовий період сплати відсотків - проміжки часу вздовж строку дії Договору,в останні дні яких у Позичальника настає обов"язок сплати відсотків за користування Кредитом. Відповідно до пункту 4.6 пільгова занижена відсоткова ставка - 2,00 % в день застосовується протягом першого базового періоду. А стандартна процентна ставка - 3 % в день застосовувалася протягом усього строку дії цього Договору. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 12 000,00 грн. на картковий рахунок. Відповідно до пункту 2.2 Кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Згідно з пунктами 4.3, 4.4, 4.5 Кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Базовий період складає 21 календарний день. Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Відповідно до пункту 8.5 Кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11 травня 2023 року становить 87 120,00 грн. З яких 12 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 75 120,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивачем була надіслана відповідачу вимога про усунення порушень умов кредитного договору. Проте дана вимога була проігнорована, порушення усунуто не було. Суд критично оцінює позицію відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, що електронний кредитний договір між сторонами не укладався, бо відповідач за первісним позовом [PERSON] не міг погодитися на умови, які були вкрай йому невигідними. Наведене спростовується як матеріалами справи так і твердженням відповідача за первісним позовом [PERSON] . Останній визнав, що відповідачу за первісним позовом [PERSON] було надано фінансову послугу шляхом інформаційно- телекомунікаційної системи.Отже, алгоритм дій щодо підписання електронного кредитного договору такий. Тому суд приходить до висновку, що це можливо було лише при наступних діях, бо Правила надання споживчих кредитів визначають загальний порядок надання кредиту та підписання Електронного договору, який відповідає загальному порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, що знаходиться на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і передбачає певний алгоритм дії Позичальника, що бажає оформити кредит та отримати кредитні кошти від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». З даного загального порядку вбачається, що суму кредиту та термін, а також ціль кредиту, обирає позичальник, який бажає оформити кредит. Після цього заповнює відповідну заяву на кредит із введенням в електронному вигляді: особистих даних, підтверджує згоду на обробку своїх персональних даних, в тому числі на передачу даних у бюро кредитних історій, натискаючи мишкою «продовжити», після чого потрапляє на другу сторінку Заявки на кредит. Тоді ж інформаційно-телекомунікаційна система створює Особистий кабінет позичальника, увійти до якого можна ввівши логін та пароль. Далі позичальник заповнює графу «Соціальна інформація», тисне «продовжити», якщо бажає, або тисне «повернутися назад», потім заповнює поля: «адреса», «працевлаштування», «фінансова інформація», «ваші додаткові контакти», після чого має можливість натиснути «продовжити». Потім позичальник має підтвердити або не підтвердити, змінити введені дані: суму кредиту, термін. При цьому, він бачить вже розраховану суму до сплати, вказує номер карткового рахунку, ціль кредиту, після чого вводить СМС-код підтвердження, який направляється Товариством на вказаний позичальником номер телефону, вводить захисні символи, після чого має натиснути «продовжити». На наступному етапі Позичальнику повідомляється, що Товариство отримало і вже оброблює заявку. При цьому необхідно деякий час зачекати. Після цього з`являється повідомлення про погодження та схвалення заявки позичальника і пропонується перейти за посиланням, щоб прочитати умови кредитного договору та прийняти їх. При переході на сторінку за посиланням, на екрані з`являється індивідуальний договір із зазначенням його номеру, дати, найменування сторін, умов, є функція «завантажити копію кредитного договору». Прочитавши текст договору, позичальник має надати згоду з умовами Договору та Правилами надання грошових коштів у кредит, з якими може ознайомитися натиснувши на назву. При цьому також позичальник бачить на екрані вже розраховану суму повернення і дату повернення. У разі згоди, Позичальник вводить код з СМС-повідомлення, відправленого на його номер телефону ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Він є одноразовим паролем для підтвердження згоди з умовами кредитного договору і може обрати «ні» або «так», натиснувши мишкою на обране слово. При обранні і натисканні мишкою на слово «ні», подальше оформлення кредиту припиняється. При натисканні на слово «так», з`являється поле «Очікуйте: ми перераховуємо вам гроші». ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відправляє на електронну адресу, вказану позичальником у Заявці на кредит, електронний лист з привітанням та те, що у вкладенні цього листа - кредитний договір, який може бути збережений на пристрої позичальника, а також буде доступний у Особистому кабінеті. Про успішне проходження транзакції переказу коштів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» також повідомляє позичальника і на екрані з`являється інформація «Ви вже користуєтеся кредитом». Отже, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний сторонами (відповідачем за первісним позовом [PERSON] одноразовим ідентифікатором А031). Крім цього, як зазначає представник позивача у первісному позові, відповідач чотири рази оформлював кредитні відносини із позивачем. Попередні кредитні договори були погашені. Що додатково доводить обізнаність відповідача за первісним позовом з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Щодо незаконності умов кредитного договору за зустрічним позовом, то суд висновує фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір від 22 лютого 2022 року № 1057-3748 був укладений в електронній формі та підписаний сторонами (позивачем за зустрічним позовом [PERSON] одноразовим ідентифікатором А031). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у свою чергу, не відмовлявся від виконання умов кредитного договору та не інформував відповідача за зустрічним позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про неможливість виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до частини 1 статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам. Отже, суд не може погодитись з твердженнями позивача за зустрічним позовом [PERSON] , та приходить до переконання, що позивач за зустрічним позовом отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про кредит, вартість всіх супутніх послуг, що забезпечило можливість її свідомого і правильного вибору та останній підтвердив згоду з ним, проставивши свій підпис. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за зустрічним позовом [PERSON] за власним розсудом обирав спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач за зустрічним позовом [PERSON] у силу статті 12 ЦПК України зобов`язаний був довести правову та фактичну підставу недійсності пунктів правочину. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У частині 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як зазначив представник позивача у первісному позові, відповідач за первісним позовом [PERSON] два рази оформлював кредитні відносини із позивачем за первісним позовом. Попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача за первісним позовом з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги наступне. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінасова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, в порушення умов Договору відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення зобов`язання. В зв`язку з чим станом на 11 травня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 87 120,00 грн. З яких 12 000,00 грн. - прострочена заборгованість, 75 120,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаного Договору відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договору та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення первісного позову. Щодо незаконності умов кредитного договору за зустрічним позовом, то суд приходить до такого. Суд критично оцінює позицію позивача щодо незаконності умов кредитного договору, з огляду на наступне. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в статті 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту оспорюваного електронного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуваннями викладеного, суд вважає, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача за зустрічним позовом [PERSON] для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» та пункту 2.1.3. Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Кодексу, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Отже, договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а відтак, посилання позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо неналежності форми правочину є безпідставними. У даному випадку, у кожної людини є свобода вибору фінансової установи, яка займається наданням споживчого кредитування, також при укладенні споживчого кредиту, інформація про супровід кредитних послуг була зазначена в кредитному договорі, шрифт і подача даної інформації ніяк не відрізняється від іншої інформації, яка надана в кредитному договорі, а саме ні відмінності у шрифті, ні ніякої засекреченості даної інформації, ні подвійного сприймання інформації, все достатньо чітко, доступно, лаконічно і зрозуміло написано. Тобто, на момент укладення договору у позивача за зустрічним позовом [PERSON] була можливість і відмовитись від укладення даного договору, але позивач погодився з такими умовами, отримав грошові кошти та користувався ними, про що сам не заперечує. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір від 22 лютого 2022 року № 1057-3748, укладений між сторонами в електронній формі, є несправедливим, оскільки при підписанні даного договору позивач за зустрічним позовом [PERSON] ознайомився та погодився з його умовами. А відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов електронного кредитного договору від 22 лютого 2022 року № 1057-3748 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про введення його в оману при укладенні договору ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання пунктів 4.6, 8.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1057-3748 від 22 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] недійсними з підстав, передбачених статтями 203, 215, 230 ЦК України та статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що кредитний Договір про відкриття кредитної лінії № 1057-3748 від 22 лютого 2022 року було укладено з порушенням вимог часини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так як відповідач не ознайомив та не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору, також не дотримано порядок укладення електронного договору, договір укладений з недодержанням письмової форми, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті в мережі Інтернет. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, без отримання позивачем за зустрічним позовом [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за допомогою логіна і паролю Особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача, що також і було встановлено у судовому засіданні. З огляду на викладене, та те, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] є клієнтом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС, суд вважає необґрунтованими доводи позивача за зустрічним позовом про те, що перед укладання договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, бо раніше позивач за зустрічним позовом [PERSON] 4 рази оформлював кредитні відносини із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Попередні кредитні договори були погашені. Що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформленні та виконання кредитного договору. Отже, договір був укладений сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняв надані фінансовою установою кредитні кошти та виконував умови договору; відповідач за зустрічним позовом надав позивачу за зустрічним позовом документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним пунктів 4.6,8.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1057-3748 від 22 лютого2022 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» позовна заява була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та було сплачено судовий збір з врахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 в розмірі 2 147,20 грн. Тому її слід стягнути на користь позивача за первісним позовом - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved