Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодженням здоров`я, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків. В обґрунтування позову посилався на те, що він працював на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка» на ш. Ювілейна з 08.07.1996 року підземним взривником 4 розряду з повним робочим днем. Працюючи на підприємстві він виконував роботи в зоні з підвищеною запиленістю та гранично допустимими нормами праці щодо підняття, перенесення предметів, перевищення нахилів тощо. Внаслідок праці у шкідливих умовах отримав професійні захворювання: сидероселікоз першої стадії, легенева недостатність другої стадії. Також в 2023 року було підтверджено діагноз радікулопатія справа в фазі загострення. За висновком МСЕК від 08.06.2023 року позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40% безстроково, з яких 15% по сидероселікозу та 25% по радикулопатії. Звільнився з підприємства відповідача 19.09.2000 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в 240 000,00 грн., які просив суд стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 21 липня 2023 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позов. 10 серпня 2023 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із відсутністю у суді підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження. Не погодившись із заявленим позовом від представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» 18.08.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про необґрунтованість позовних вимог. Так, позивач був обізнаний з умовами праці на підприємстві відповідача, наявністю небезпечних і шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Ймовірною причиною професійного захворювання позивача є незастосування останнім у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Останнім не було додано до позову первинну довідку про встановлення втрати професійної працездатності. Надана позивачем довідка МСЕК не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань. Окрім того, останній працював в несприятливих та шкідливих умовах на інших підприємствах. Профзахворювання не призвело до тяжких наслідків для позивача, тому заявлену суму відшкодування вважає завищеною. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року розгляд справи було відкладено на підставі клопотання позивача. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача, а саме: з 08.07.1996 року по 18.09.2000 року підземним підривником з повним робочим днем в підземних умовах на шахті Ювілейна АТ «Суха балка», діяльниця № 7. 18.09.2000 року був звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. (а.с. 19-20) 17 лютого 2023 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, згідно якого позивачу було встановлено професійне захворювання сидеросилікоз першої стадії (t/p, 1/1, pi, hi, em) пізній розвиток, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В. Легенева недостатність другого ступеня. МКХ-10 - J62.8. Супутній діагноз - радикулопатія L5 зліва і С6, С7 справа в фазі загострення з вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, міотонічним і больовим синдромом, нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок (п. 14 акту). В п. 17 вказаного Акту зазначено, що працюючи підземним прохідником на дільниці № 3 шахти «Криворізька» («Родіна») AT «Кривбасзалізрудком» (ВАТ «Кривбасзалізрудком») у період з 02.10.2000 по 18.09.2010. [PERSON] виконував комплекс прохідницьких робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації за допомогою прохідницького обладнання. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я державної установи «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» від 10.01.2023 №14 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 08.07.1996 по 18.09.2000 - підривник шахти «Ювілейна» акціонерного товариства «Суха Балка». Умови праці позивача на підприємстві відповідача відносяться до шкідливих (п. 13 Акту). Причиною виникнення професійного захворювання визначено: пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1.8 рази (3,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 № 1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони» (п. 18 Акту). (а.с. 5-9, 14-15) Довідкою МСЕК № 002917 від 18.08.2010 [PERSON] у зв`язку із професійним захворюванням первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності, з наступною датою переогляду 01.08.2011 року. (а.с. 42) Довідкою МСЕК № 129530 від 08.06.2023 [PERSON] у зв`язку із професійним захворюванням повторно встановлено 40 % втрати професійної працездатності (15 % по сидероселікозу, 25 % по радикулопатії), безстроково. (а.с. 10) У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 6360 від 03.10.2022 року, № 1521 від 22.06.2022 року, № 20 від 17.01.2023 року. (а.с. 11-13, 16, 17-18) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останньому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Що стосується доводів відповідача про недоведеність причинного зв`язку між виникненням професійного захворювань у [PERSON] та діями відповідача, а також, що причиною професійних захворювань позивача є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту спростовується наданою копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17.02.2023 року, де причиною виникнення хронічного професійного захворювання у позивача зазначено пил переважно фіброгенної дії. (а.с. 8). Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, що також підтверджується вищевказаним Актом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд вбачає, ПрАТ «Суха Балка» повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу [PERSON] моральну шкоду спричинену професійним захворюванням. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, де виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 40%, які встановлені безстроково, періоду роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці 14 років 2 місяців, з яких, 4 роки 2 місяці на підприємстві відповідача, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 80 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial