Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди та просив стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. моральної шкоди, 14000,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: 4000,00 грн. витрат на проведення медичної експертизи, 10000,00 грн. витрат на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката у даній цивільній справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 лютого 2023 року інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Жупановим С.А. відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №321224 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наслідками розгляду якого постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.06.2023 у справі №135/163/23 провадження по справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1.ч. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набула законної сили. Вказаним судовим рішенням встановлено незаконність адміністративного провадження стосовно позивача, зокрема, незаконність дій посадових осіб, які його ініціювали та здійснювали, а відтак обмеження прав та свобод позивача, в результаті чого позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки він зазнав негативних емоцій таких як тривога, переживання, став пригніченим, дратівливим, відбулось погіршення настрою, працездатності та розлад стосунків в сім`ї. Складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача принизило його честь в очах близьких людей, а розгляд адміністративних матеріалів вимагало від позивача додаткових зусиль в організації усталеного способу життя, здійснення незапланованих додаткових витрат, внаслідок чого він переживав душевні страждання, замість того, щоб працювати і проводити час з близькими, позивач був вимушений витрачати час і кошти на отримання правничої допомоги, збирати докази своєї невинуватості та з`являтися до суду. Вказаним судовим рішенням встановлено порушення прав [PERSON] та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок саме неправомірних дій уповноваженої особи ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, який являється підрозділом та підпорядковується ГУНП у Вінницькій області, яке являється юридичною особою та суб`єктом владних повноважень. Встановлені судом обставини призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення було порушено звичний розклад життя позивача, він змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість у суді. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Ільяшова В.В. в судовому засіданні просила в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відзив мотивований, що [PERSON] посилається на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зокрема, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Факт наявності у позивача моральної шкоди є не доведеним, адже в матеріалах справи відсутні будь-які\~докази її\~завдання,\~оскільки факт душевних страждань має бути доведений в суді належними засобами доказування і доказування цих обставин покладається на особу, яка про це зазначає. Окрім того, норма вказаного Закону передбачає спеціальний суб`єктний склад учасників правовідносин, зокрема заподіювачем шкоди може бути орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, орган досудового розслідування, прокуратури або суду. Старший лейтенант поліції Жупанов С.А., який складав протокол про адміністративне правопорушення, перебував на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області. Таким чином, вказаний працівник поліції не є посадовою особою, на діяльність якого поширюються норми вищевказаного Закону України. Крім того зазначено, що належним відповідачем по вказаному позову є Державна казначейська служба України, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, однак надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивований тим, що позовна заява [PERSON] не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки відповідачем є особа, яка є ймовірним порушником прав, свобод чи інтересів позивача, унаслідок чого притягується до відповіді за позовом, а жодних правових зв`язків між Державною казначейською службою України та позивачем не існувало та не існує дотепер. Позивач не взяв до уваги, що правова регламентація відносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, а в іншому - держава (бюджет), відрізняється, і застосування позивачем у позові нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим. Також, Законом №266 передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди громадянину завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. У позовній заяві позивач вказує, що Ладижинським міським судом Вінницької області у рішенні від 06.06.2023 у справі №135/163/23 встановлено порушення прав [PERSON] та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Разом з тим, з аналізу вказаного рішення вбачається, що судом першої інстанції було закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В такому разі, в даному рішенні відсутнє визнання дій правоохоронних органів незаконними. Поняття «незаконність» та «відсутність» не є тотожними. Крім того, позивач вказує, що останнім було понесено матеріальної шкоди в розмірі 14000,00 грн., зокрема 4000,00 грн. на оплату судово-медичної експертизи та 10000,00 грн. витрат на надання правової допомоги. Позивачем помилково визначено такі витрати, як матеріальну шкоду, оскільки витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову, такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає часткову задоволенню з наступних підстав. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №321224 від 07 лютого 2023 року, який складений інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Жупановим С.А., 07.02.2023 у о 17 год. 50 хв. в м. Ладижин по вул. Базарній водій [PERSON] керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня». Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.06.2023 у справі №135/163/23 провадження по справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили 19.06.2023 (а.с. 7-8). Статтею 56 Конституції України передбачено, що держава закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Згідно із ч. 3 статті 19 Закону України «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової ( матеріальної ) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної (немайнової ) шкоди (п. 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у відповідності до вимог ст.22 ЦК України Згідно положень частини другої зазначеної статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі ( ч. 3 ст. 22 ЦК України). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовий висновок щодо застосування ст.ст. 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2017 року в справі №6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі №638/6944/16-ц, від 06 лютого 2019 року в справі №199/6713/14-ц, від 22 травня 2019 року в справі №686/20012/18. Так, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (затримання особи, отримання пояснень тощо). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до пунктів 3, 4 та 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином та моральна шкода. Відповідальність за ст. 130 КУпАП наступає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Порядок освідування особи на стан алкогольного чи наркотичного сп"яніння передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. \~ \~ \~ \~З постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.06.2023 у справі №135/163/23 встановлено, що судом було досліджено матеріали адміністративної справи, а саме: ААБ №321224 від 07 лютого 2023 року; рапорт помічника чергового ч/ч ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Свищової О.О. від 07 лютого 2023 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №23 від 07 лютого 2023 року; письмові пояснення [PERSON] від 07 лютого 2023 року; копія посвідчення водія на ім`я [PERSON] ; копію свідоцтва про реєстрацію про реєстрацію транспортного засобу; DVD диск з відеозаписом проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння; направлення інспектора СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Жупанова С. щодо проведення медичного освідування на факт вживання алкогольних, наркотичних речовин водієм від 07 лютого 2023 року. За клопотанням захисника до матеріалів справи долучено копію акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №23 від 07 лютого 2023 року, адвокатський запит до КП «Ладижинська міська лікарня» від 10 лютого 2023 року та копію відповіді на запит завідувача гентерологічного відділення ЧОЛ позаштатного обласного гастроентеролога УОЗ по Чернігівській області Ревко О.П. від 17 листопада 2011 року. Згідно акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №23 від 07 лютого 2023 року, вбачається, що під час візуального огляду [PERSON] лікарем зазначено, що зовнішній вигляд обстежуваного без пошкоджень, поведінка адекватна ситуації, в свідомості орієнтований повністю, мовна здатність чітка, стан шкірних покривів блідо-рожевий, дихання незмінене, зіниці незмінені, ністагм при огляді в бік відсутній, рухова сфера не обмежена, міміка звичайна, хода рівна в позі Ромберга стійкий; точні рухи виконує; тремтіння повік, язика, пальців рук відсутнє; відомості про вживання алкоголю та наркотичних речовин заперечує; запах алкоголю з порожнини рота відсутній. Отже, на момент огляду [PERSON] клінічних ознак наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння виявлено не було. Також з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №23 від 07 лютого 2023 року вбачається, що під час огляду [PERSON] лабораторних досліджень не проводилось, а було використано засіб для діагностики тест багатопрофільний для виявлення наркотиків у сечі марки Wondfo-5, висновок наркотичне сп`яніння внаслідок вживання маріхуани. За клопотанням захисника постановою суду від 03 березня 2023 року у справі було призначено судово-медичну токсикологічну експертизу. Згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №1160 від 19 травня 2023 року при судово-медичній експертизі сечі громадянина [PERSON] , 1984 року народження, наявність в сечі алкалоїдів групи опію, похідних барбітурової кислоти, 1,4-бензодіазепіну, фенотіазіну та фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №321224 від 07 лютого 2023 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки спростовуються висновком судово-медичної токсикологічної експертизи. У матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину [PERSON] у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Таким чином, позивачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено незаконність дій працівників поліції при складанні відносно нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки провадження відносно особи постановою суду було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування моральної шкоди покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. В судовому засіданні доведено, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи Гайсинського РУП ГУПН у Вінницькій області позивач зазнав моральних (душевних) страждань у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, так як йому необхідно було доводити свою невинуватість перед судом та рідними, витрачати час на захист свого порушеного права. Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів у доведення розміру завданої йому моральної шкоди на суму 10 000 грн. Таким чином, суд

Outcome: partial