Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

27.04.2023 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 35\~515 грн. 37 коп. та судового збору в розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено наступне. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з 14.06.2018 року є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.11.2016 року, про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердив згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджено, що він ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та витягом з «Тарифів» в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. За умовами договору банк надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач своє зобов`язання щодо повернення витраченої частини кредитного ліміту щомісячними платежами не виконав, а відтак, станом на 22.02.2023 року у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 35\~515 грн. 37 коп., яка складається з наступного: 29\~085 грн. 93 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6\~429 грн. 44 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 35\~515 грн. 37 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 22.05.2023 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 29.09.2023 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.11.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви без номеру від 10.11.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому в заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, виписку по рахунку відповідача. Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідачу [PERSON] надавались кредитні картки. Так, вперше 10.11.2006 року картка «Універсальна», з терміном дії до 11/13, а в останнє 22.10.2018 року, картка «Універсальна GOLD» зі строком дії до 09/22 (а.с. 37). За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку відбувся 10.11.2006 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 06.12.2006 року у сумі 1 600,00 грн., максимально ліміт був збільшений 06.08.2020 року до 29 000,00 грн. та зменшений до 00,00 грн. 21.10.2022 року (а.с. 36). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 22.02.2023 року становить 35\~515 грн. 37 коп., яка складається з: 29\~085 грн. 93 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6\~429 грн. 44 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-21). Також матеріали справи містять банківську виписку по рахунку [PERSON] за договором № б/н, з якої вбачається наявність заборгованості станом на 22.02.2023 року у сумі 35\~515 грн. 37 коп. (а.с. 22-35). Згідно з п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 року № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п. 5.1. цього Положення). Відповідно до висновку, наведеному у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року (справа № 355/558/18, провадження № 61-10222св19), виписка про рух коштів по рахунку, свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту. Із наданих позивачем доказів, зокрема виписки за карткою [PERSON] вбачається, що останній користувався кредитними коштами, а також здійснював повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням. Суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29\~085 грн. 93 коп. Що стосується спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій зазначено Умови кредитування з використанням кредитної картки, містить умови щодо узгодженості відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 36 % на рік (а.с. 38). Також, вказана відсоткова ставка (3% в місяць, 36% на рік) зазначена в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана [PERSON] (а.с. 38-39), якою передбачені також інші умови нарахувань. При цьому використання позивачем відсоткової ставки в розмірі іншому, ніж 36% на рік без погодження з позичальником [PERSON] не відповідає вимогам закону та не узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 року по справі № 192/156/17-ц, від 16.01.2018 року по справі № 128/4810/15-ц, від 30.01.2018 року по справі № 128/4810/15-ц, від 18.04.2018 року по справі № 234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі № 356/1261/16-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частиною першою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц. З наявної в матеріалах справи довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що [PERSON] отримав сім карток зі строком її дії останньої картки до останнього дня 09/22 року (а.с. 37). Відтак, право на нарахування відсотків за користування кредитним коштами припинилось з 01.10.2022 року. Суд звертає увагу, що розрахунок банку виконаний станом на 22 лютого 2023 року, проте останнє нарахування заборгованості здійснювалось 11 вересня 2022 року, тобто у межах строку кредитування До позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено три розрахунки заборгованості: - за період з 06.12.2006 року по 31.05.2015 року (далі розрахунок № 1); - за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року (далі розрахунок № 2); - за період з 01.07.2019 року по 22.02.2023 року (далі розрахунок № 3). В розрахунку № 1 узгоджена відсоткова ставка в розмірі 36% на рік (3% на місяць) застосовувалась банком з моменту укладення кредитного договору до 01.01.2013 року, після цього вона зменшувалась до 30% на рік (з 01.01.2013 року по 29.08.2014 року), до 34,80% на рік (з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року), а також збільшувалась до 43,20% на рік (з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року). В розрахунку № 2 зафіксована відсоткова ставка 34,80% та 43,20% на рік (з 01.06.2015 року по 21.03.2016 року), відсоткова ставка 43,20% на рік (з 22.03.2016 року по 21.10.2018 року), відсоткова ставка 42,00% на рік (з 22.10.2018 року по 30.06.2019 року). В розрахунку № 3 зафіксована відсоткова ставка 42,00% на рік (з 01.07.2019 року по 31.07.2020 року), відсоткова ставка 40,80% на рік (з 01.08.2020 року по 22.02.2023 року). Збільшення відсоткової ставки не було передбачено умовами договору, які були підписані [PERSON] , а отже в період з 01.04.2015 року по 22.02.2023 року (кінцева дата нарахувань) під час здійснення розрахунку заборгованості має бути визначений розмір відсоткової ставки саме 3 % на місяць (36% на рік). За період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року банком нараховано відсотків за ставкою 43,20% на рік в розмірі 74 грн. 45 коп., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 62 грн. 04 коп. (74,45 грн.*36%/43,20%). За період з 22.03.2016 року по 21.10.2018 року банком нараховано відсотків за ставкою 43,20% на рік в розмірі 358 грн. 12 коп., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 298,43 грн. (358,12 грн.*36%/43,20%). За період з 22.10.2018 року по 30.06.2019 року банком нараховано відсотків за ставкою 42% на рік в розмірі 477 грн. 79 коп., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 409 грн. 53 коп. (477,79 грн.*36%/42%). За період з 01.07.2019 року по 31.07.2020 року банком нараховано відсотків за ставкою 42% на рік в розмірі 768 грн. 59 коп., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 658 грн. 79 коп. (768,59 грн.*36%/42%). За період з 01.08.2020 року по 22.02.2023 року банком нараховано відсотків за ставкою 40,80% на рік в розмірі 1\~007 грн. 81 грн., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 889 грн. 24 коп. (1007,81 грн.*36%/40,80%). Таким чином, за вказаний період банком було нараховано відсотки в розмірі 6\~429 грн. 44 коп., розмір відсотків, виходячи з ставки 36% на рік, становить 6\~060 грн. 71 коп. Отже, банком було здійснено безпідставне нарахування відсотків на суму 368 грн. 73 коп. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 6\~060 грн. 71 коп. (6\~429 грн. 44 коп. 368 грн. 73 коп.). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Оскільки позивачем не доведено обґрунтованості нарахування відсотків саме в такому розмірі, позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом слід задовольнити частково. Враховуючи вищенаведене та обов`язок відповідача повернути АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму фактично отриманих кредитних коштів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.11.2006 року у розмірі 29\~085 грн. 93 коп. та відсотків у розмірі 6\~060 грн. 71 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подання позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі 35\~146 грн. 64 коп., що становить 98 %, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, в розмірі 2\~630 грн. 32 коп.

Outcome: partial