Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, укладений 16 липня 2021 року та зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління, актовий запис № 709. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що спільне\~життя позивача\~з відповідачем\~не склалося через\~несумісність характерів,\~кожен із\~подружжя має\~різні погляди\~на сімейне\~життя,\~ведення спільного\~господарства.\~Відсутність взаєморозуміння\~і довіри,\~слугували причиною\~фактичного припинення\~шлюбних відносин\~з березня\~2022\~року. Зазначив, що від даного шлюбу спільних дітей не мають. За вказаних обставин, шлюб носить лише формальний характер, спільне проживання, збереження нашої сім`ї та примирення з Відповідачем вважає, неможливим. Сім`я фактично розпалась, а тому поновлення подружнього життя виключається. Крім того, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи. Просив розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про розгляд справи. Надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що протягом останніх років відношення з позивачем поступово погіршувались, в результаті чого зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини припинилися більше з березня 2022. Позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Відповідачка наголосила, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 16 липня 2021\~року [PERSON] \~та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління, актовий запис №709, що підтверджується свідоцтвом по одруження серія [NUMBER] від 16 липня 2021 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved