Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04.07.2023 звернулась до суду з позовом у якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті чоловіка [PERSON] обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка окрім іншого складається з гаражу [ADDRESS] . Вказаний гараж нині померлий [PERSON] побудував на земельній ділянці, яка йому була виділена для такого будівництва. Такий відповідає всім пожежним та санітарним нормам та може безпечно експлуатуватись. Однак, за життя нині померлий [PERSON] державну реєстрацію права власності на вказане вище нерухоме майно не здійснив та відповідно правовстановлюючий документ на своє ім`я не отримав. Тому, позивачці, як спадкоємцю за законом першої черги приватним нотаріусом Хіцан Т.В. третьою особою по справі, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний гараж. Вказані обставини і слугували підставою для звернення з позовом до суду. 10.07.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які усунуто 25.07.2023. В подальшому, 15.08.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання . 15.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області до суду подала відзив на позов, у якому зазначила, що позовні вимоги позивача визнає, проти їх задоволення не заперечує. З цих підстав просить суд прийняти визнання позову та розглянути справу у відсутність представника селищної ради. Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан т.В. в судове засідання, як третя особа по справі не з`явилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заперечення проти позову відсутні. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивачки, представника відповідача та третьої особи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. 26.08.1987 рішенням Диканської селищної ради народних депутатів № 185 вирішено дозволити будівництво індивідуальних гаражів на території відомчого будинку РТП по [ADDRESS] , в тому числі і [PERSON] (а.с. 19). В подальшому [PERSON] , у встановленому законом порядку оформив своє право власності на земельну ділянку площею 0,2573 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, отримавши відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 7455710, виданого 14.01.2010(а.с.11). [INFO] в смт. Диканька Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується належно завіреним свідоцтвом про смерть (а.с. 24). Згідно технічного паспорта, виданого 31.05.2023 Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" /далі - Полтавське БТІ/, гараж складається в цілому з гаражу літ. Б, погреба - літ. б. (а.с.20-23). Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаного технічного паспорту, гараж побудовано 1988 року. За життя нині померлий [PERSON] своє право власності на це нерухоме майно належним чином в органах Полтавського БТІ не зареєстрував. 24.01.2023 рішенням №15 виконавчого комітету Диканської селищної ради присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомого майна араж [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] (а.с.15). Як вбачається з звіту №807-61 про проведення технічного обстеження, що під час проведення такого на предмет визначення можливості його надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта, встановлено їх готовність до експлуатації (а.с.35-38). \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , як дружина померлого, є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину після останнього шляхом постійно проживання спадкоємця зі спадкодавцем, що вбачається з відповідної довідки, наданої відповідачем по справі (а.с.34). Інші спадкоємців за законом або ж за заповітом відсутні. Проте, нотаріус відмовив позивачці, як спадкоємцю за законом, в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документа, виданого на ім`я померлого на гараж та відсутність реєстрації за останнім (а.с.25). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на збудований гараж набувається в порядку, який існував на час його будівництва. До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення споруд в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництв до 5 серпня 1992 року вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року). Отже, за життя [PERSON] правомірно набув право власності на спірний гараж, користувався ним як власник, хоча не здійснив реєстрацію такого в органах БТІ, тому суд приходить до висновку, що дане нерухоме майно належало йому на законних підставах та є спадковим. Позивачка, як дружина померлого [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину, отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved