Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить суд: стягнути з відповідачки на користь позивача суму основного боргу в розмірі 47 650,02 грн. та судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації в будинку за адресою: [ADDRESS] - з моменту введення будинку в експлуатацію та забезпечує організацію комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання вказаного житлового будинку. Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року, ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визначено балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №323321381 з Державного реєстру речових прав від 20.02.2023 року. Загальна площа квартири 117,70 кв.м. Між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] 15.11.2017 було укладено договори на надання житлово-комунальних послуг: Договір №ІЗУ-У 552 Б/2 про надання послуг з утримання та управління будинком, спорудами та прибудинковою територією; Договір №ІЗУ-Д 552 Б/2 про надання додаткових послуг з утримання та управління будинком та прибудинковою територією; Договір №ІЗУ-К 552 Б/2 про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідачка постійно користується житлово-комунальними послугами, однак порушує умови укладеного договору, не сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим за період з грудня 2020 року у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 47 650,02 грн. На підставі зазначеного позивач просив позов задовольнити. 10.03.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 18.03.2023 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідачки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 21.03.2023, також відповідачці було направлено копію позовної заяви із додатками, проте конверт повернувся до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву відповідачкою не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою №323321381 з Державного реєстру речових прав від 20.02.2023 року. Загальна площа квартири 117,70 кв.м. Між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] 15.11.2017 було укладено договори на надання житлово-комунальних послуг: Договір №ІЗУ-У 552 Б/2 про надання послуг з утримання та управління будинком, спорудами та прибудинковою територією; Договір №ІЗУ-Д 552 Б/2 про надання додаткових послуг з утримання та управління будинком та прибудинковою територією; Договір №ІЗУ-К 552 Б/2 про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідачка постійно користується житлово-комунальними послугами, однак порушує умови укладеного договору, не сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим за період з грудня 2020 року у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 47 650,02 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачці як власниці квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачка має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з урахуванням задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved