Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа,\~а саме,що реєстраційне посвідчення, яке видано 13 грудня 1995 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] . Інших спадкоємців окрім неї немає, а відтак 25 травня 2023 року вона звернулася із заявою до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки власник квартири вказаний у реєстраційному посвідченні від 13 грудня 1995 року як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть як [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для належного оформлення спадщини. В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника заявника [PERSON] , яка подала до суду письмове клопотання, в якому заяву підтримала, просить справу розглядати у її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника заінтересованої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи. 30 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та витребувано у Третьої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 02 жовтня 2023 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 314/2023 до майна померлого [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 14 квітня 2023 року /а.с.3/. Заявник [PERSON] , [INFO] , являється донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12 листопада 1965 року сільською радою Переможне Городоцького району Львівської області /а.с.6/. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] вбачається, що 20 серпня 2005 року заявник [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] /а.с.7/. З матеріалів справи убачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому при житті майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 13 грудня 1995 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки виданої ЖБК-71 від 25 листопада 1995 року №58 /а.с.11/. 25 травня 2023 року [PERSON] звернулася із заявою до Третьої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини за законом /а.с.25/. Як убачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги є заявник [PERSON] та її сестра [PERSON] 25 травня 2023 року [PERSON] звернулася із заявою до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь своєї сестри заявника [PERSON] /а.с.25, зворот/. Листом державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М. від 20 червня 2023 року № 1192/02-14 заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у правовстановлюючому документі містяться розбіжності, а саме власник квартири [ADDRESS] вказаний у реєстраційному посвідченні від 13 грудня 1995 року як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть як [PERSON] /а.с.25, зворот/. Заявник стверджує, що позбавлена можливості здійснити правочин пов`язаний з отриманням спадщини, через наявні розбіжності у правовстановлюючому документі. Всі вищевказані дані в сукупності свідчать про те, що розбіжності в написанні прізвища у свідоцтві про смерть, де прізвище покійного зазначено « [PERSON] » та реєстраційному посвідченні від 13 грудня 1995 року, де його прізвище зазначено « [PERSON] » сталися внаслідок довільного перекладу прізвища « [PERSON] » з російської мови на українську мову. Таким чином, у суду не виникає сумнівів, що з наявних у матеріалах справи документів вбачається факт того, що батько заявника мав прізвище, ім`я, по-батькові саме « [PERSON] », а також, те, що реєстраційне посвідчення, видане 13 грудня 1995 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, в якому прізвище, ім`я, по-батькові померлого зазначено « [PERSON] », належало батькові заявника [PERSON] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить реалізація права заявника на спадщину, а встановити цей факт у позасудовому порядку неможливо. Враховуючи наведене, оцінивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши, що вищевказаний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності померлому [PERSON] реєстраційного посвідчення, виданого 13 грудня 1995 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] неможливо, встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення спадщини й не пов`язане із спором про право, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved