Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовом до ФІЛІЇ «БАХМУТСЬКА ПТАХОФАБРИКА» ПРИВАТНОЇ НАУКОВО ВИРОБНИЧНОЇ КОМПАНІЇ «ІНТЕРБІЗНЕС», третя особа - ПРИВАТНА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ІНТЕРБІЗНЕС" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у якому просила визнати наказ Філії «Бахмутська птахофабрика»\~ПНВК «Інтербізнес»\~№ 293\~ к\~від 11.03.2021\~року про\~звільнення [PERSON] \~за п.6\~ч.1\~ст.36\~КЗпП України\~незаконним та\~скасувати його;\~ноновити її\~ на\~роботі у\~Філії «Бахмутська\~птахофабрика» ПНВК\~«Інтербізнес» №\~293\~ к\~від 11.03.2021\~року з\~11.03.2021\~року на\~посаді мерчендайзера\~відділу дистрибуції\~філії «Бахмутська\~птахофабрика» ПНВК\~«Інтербізнес»;\~стягнути з\~Філії «Бахмутська\~птахофабрика» ПНВК\~«Інтербізнес» на користь\~ [PERSON] заборгованість\~із заробітної\~плати у\~розмірі 65\~616,\~86\~гривень без утримання податків і платежів; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 11.03.2021 року по дату винесення рішення суду) у розмірі 37 727, 64 гривень без утримання податків і платежів; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 50 000 грн.; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» судові витрати. Позивачка вказує, що 22.09.2020 її було запрошено у кабінет директора філії за адресою: [ADDRESS] , де в усній формі директор повідомив її, що на філії підприємства буде скорочено штат працівників і вона повинна написати заяву про своє звільнення за згодою сторін, на що позивач відповіла відмовою. Відмову мотивувала тим, що є одинокою матір`ю, яка виховує та матеріально забезпечує самостійно двох неповнолітніх дітей, тому потребує постійного місця роботи із постійним доходом. В момент цієї розмови у кабінеті директора були присутні начальник служби безпеки філії підприємства та головний бухгалтер, які здійснювали на позивача психологічний тиск та словами примушували її подати вищезазначену заяву про звільнення за угодою сторін. У разі відмови позивача зазначені особи разом із директором погрожували звільнити її за іншою статтею КЗпП України, як то за прогули, невиконання посадових обов`язків, тощо. Вказане підтверджується аудіо записом, який зробила позивач в момент зазначеної розмови. Не дивлячись на погрози з боку адміністрації філії підприємства, позивач не подавала заяви про своє звільнення за згодою сторін, не підписувала документи. Позивач продовжувала працювати на займаній посаді в звичному режимі. Свої посадові обов`язки позивач виконувала належним чином, вони їй були доведені в усній формі у телефонному режимі головним мерчендайзером відділу дистрибуції підприємства із м. Київ Жила О. 21.10.2020 року їй намагались вручити нібито підписану нею посадову інструкцію, зазначивши, що на інструкції стоїть її підпис, який вона поставила при прийомі на роботу. Але вона точно знає, що при прийомі на роботу їй не давали ознайомитись із посадовою інструкцією під особистий підпис, бо інструкції тоді взагалі не було на філії, вона не була розроблена. В тій інструкції, що намагались вручити позивачу стояв не її підпис, його було підроблено. По факту підробки підпису у посадовій інструкції [PERSON] 22.01.2021 року було подано заяву до ВП м. Бахмут. 17.12.2020 року позивачка звернулася з проханням до керівництва підприємства надати їй Витяг із штатного розпису, щоб ознайомитись із змінами, що відбулись в ньому станом на 17.12.2020 рік та стосувались скорочення її посади та введення нової. Спочатку адміністрація філії підприємства відмовилась надавати такий Витяг, посилаючись на конфіденційність інформації. Пізніше позивачці було надано Витяг із штатного розпису, але станом на 21.10.2020 рік, де були відсутні будь які зміни щодо скорочення займаної нею посади. 11.02.2021 року позивачці [PERSON] були вручені накази №№ 26 о від 21.12.2020 року Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» «Про внесення змін до штатного розпису філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», підписаний генеральним директором Ю.В. Олексюк у зв`язку із змінами в організації виробництва, а саме зупиненням виробничої діяльності філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес»; наказ № 100 од від 21.12.2020 року Філії «Бахмутської птахофабрики» Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес», підписаний директором Філії Алімахіним А.Л. «Про зміну істотних умов праці [PERSON] »; наказ № 101 од від 21.12.2020 року Філії «Бахмутської птахофабрики» Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес», підписаний директором Філії Алімахіним А.Л. «Про встановлення неповного робочого часу працівникам відділу дистрибуції». Зі змістом всіх трьох вище наведених наказів позивач не була згодна, тому що ані на Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес», ані у Філії «Бахмутської птахофабрики» Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» станом на дату прийняття наказів, а саме 21.12.2020 рік, та після цієї дати в подальшому, в дійсності не відбулись зміни в організації виробництва, а саме зупинення виробничої діяльності. Позивачка на кожному із зазначених наказів зазначила 11.01.2021 року, що «не згодна» із їх змістом, із тим, що на підприємстві та філії підприємства нібито відбулись зміни в організації виробництва, а саме зупинення виробничої діяльності, бо такі події насправді були відсутні. Позивачка вважає, що на філії були відсутні підстави для введення режиму простою з 12.01.2021 року за посадою мерчендайзера відділу дистрибуції філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС», яку обіймала [PERSON] з 01.04.2020 року по 11.03.2021 рік, про що йдеться у наказі № 3 од від 11.03.2021 року, з яким, вона не була ознайомлена. На філії насправді не відбулись зміни в організації виробництва та були відсутні підстави для зміни істотних умов праці позивачки, які було організовано, на її думку, навмисно з боку адміністрації підприємства та стосувались тільки її особисто, більше жодну посаду на підприємстві це не торкнулось. Філія «Бахмутської птахофабрики» Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» з дати прийняття оскаржуваних наказів 21.12.2020 року та станом на день подання позову продовжувала працювати в повному режиму з такими ж обсягами виробництва, які були до 21.12.2020 року: по торговим точкам розвозилася продукція, працював склад готової продукції, працювали водії, охоронники, два менеджера, супервайзер, бухгалтер, директор працювали у звичному режимі, як це було до 21.12.2020 року без істотних змін оплати праці, без скорочення робочого часу, за тими же умовами, які існували на час прийняття кожного із робітників на роботу підприємства та філії. В позивачки склалось чітке переконання, що оскаржувані накази були видані з метою тільки саме задля її звільнення. Позивачка [PERSON] зазначає також, що з 09 березня 2021 року по 31 березня 2021 року перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листа непрацездатності серії АДУ № 038797. Факт перебування позивача на лікарняному достеменно був відомий відповідачу, що підтверджується його письмовою відповіддю від 09.04.2021 року № 16, надісланою позивачу поштою, яку нею додано до позову. Позивачку було звільнено 11.03.2021 року саме в період перебування її на лікарняному з 09 березня 2021 року по 31 березня 2021 року. Після уточнення позовної заяви та залучення головного підприємства ПНВК «Інтербізнес» як співвідповідача просить: визнати наказ Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» № 293 к від 11.03.2021 року про звільнення [PERSON] за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України незаконним та скасувати його; поновити [PERSON] на роботі у Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» № 293 к від 11.03.2021 року з 11.03.2021 року на посаді мерчендайзера відділу дистрибуції філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес»; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», з Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» солідарно на користь [PERSON] , заборгованість із заробітної плати у розмірі 65 616, 86 гривень без утримання податків і платежів; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», з Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» солідарно на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.03.2021 року по дату винесення рішення суду без утримання податків і платежів; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», з Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» солідарно на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 50 000 грн.; стягнути з Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», з Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» солідарно судові витрати. Позивачка зазначає, що станом на 30.06.2023 року середній заробіток за час вимушеного прогулу нею розраховано за такою формулою: 578 (днів) * 698, 66 гривень (середньоденна заробітна плата [PERSON] ) = 403 825, 48 гривень (сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.03.2021 року по 30.06.2023 рік). Обгрунтовуючи позов ст. 32, 40, 235 КЗпП України, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою від 10.08.2021 за клопотання представника позивачки [PERSON] суд перейшов зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за позовом [PERSON] до Філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», третя особа\~Приватна науково-виробнича компанія «Інтербізнес», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в порядку загального позовного провадження, та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.10.2021 залучено до участі у справі співвідповідачем Приватну науково-виробничу компанію «Інтербізнес» (код ЄДРПОУ 01200244, адреса: 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121 В). Клопотання представника позивачки [PERSON] про витребування доказів\~задоволено частково. Витребувано з Філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» документи: ?довідку щодо розміру середньомісячної заробітної плати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка у період часу з 01.04.2020 по 11.03.2021 працювала на посаді мерчендайзера відділу дистрибуції\~філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» з посадовим окладом 13 665 грн; ?оригінал\~наказу № 26-о від 21.12.2020 Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» «Про внесення змін до штатного розпису філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», підписаний генеральним директором [PERSON] у зв`язку зі змінами в організації виробництва, а саме зупиненням виробничої діяльності філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» для огляду у судовому засіданні; ?оригінал\~наказу № 100-од від 21.12.2020 філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», підписаний директором Філії Алімахіним А.Л. «Про зміну істотних умов праці [PERSON] » для огляду у судовому засіданні; ?оригінал\~наказу № 101-од від 21.12.2020 філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», підписаний директором Філії Алімахіним А.Л. «Про встановлення неповного робочого часу працівникам відділу дистрибуції» для огляду у судовому засіданні; ?витяг із штатного розкладу (з усіма змінами, якщо такі відбувалися) філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», в тому числі зі змінами, що відбувалися на підставі наказу № 26-о від 21.12.2020; ?довідку (інформацію) про суми виплачених доходів та утриманих податків працівника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період часу з 01.01.2021 по 11.03.2021; ?довідку про невикористану відпустку [PERSON] за період з 01.04.2020 по 11.03.2021 та про виплати компенсації за невикористану відпустку [PERSON] (за які періоди та в якому розмірі); ?завірену копію Положення Філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес»; ?завірену копію Статуту Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес»; ?посадову інструкцію мерчендайзера відділу дистрибуції філії «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», з якою ознайомлена під особистий розпис робітник [PERSON] ; ?наказ від 04.04.2020 про прийняття на роботу до філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» працівника [PERSON] на посаду мерчендайзера відділу дистрибуції\~(оригінал для огляду у судовому засіданні та належним чином завірену копію для долучення до справи). Ухвалою суду від 28.12.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до\~судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивачка [PERSON] та представниця позивачки адвокатка Руднєва І.С. в судове засідання не з`явилися, просили позов задовольнити. Представник відповідача ПНВК «Інтербізнес» Негодуйко Г.В. просив відмовити в позові на підставах, викладених у відзиві на позов. В судовому засіданні напоялягав на врахуванні усіх обставин, що виникли на підвприємстві та вважав, що позивачку звільнено відповідно до трудового законодавства. У додаткових поясненнях до суду вказав, що основною діяльністю Відповідача є виробництво яєць курячих на виробничих потужностях, розміщених в різних регіонах України, у вигляді птахофабрик, які є відокремленими структурними підрозділами без статусу юридичної особи, однією з них, є філія «Бахмутська птахофабрика», на якій працювала Позивачка на посаді мерчендайзера відділу дистрибуції. Крім того, Відповідач здійснює оптові, дрібно-оптові та роздрібні продажі своєї продукції на вітчизняному ринку, реалізує свою продукцію в мережі супермаркетів і роздрібні магазини, оптовим покупцям і промисловим клієнтам по всій Україні. Внаслідок ситуації, що склалась з поширенням коронавірусу SARS-CoV-2 та проявами пандемії COVID-19 в Україні загострилась економічна криза, як наслідок виник спад попиту населення на яйця курячі, а тому Відповідач вимушений був провести оптимізацію та раціоналізацію виробничих процесів своїх відокремлених структурних підрозділів, у тому числі філії «Бахмутська птахофабрика» шляхом припинення виробництва яйця курячого, у той же час виробничі потужності використовуються у вигляді логістичного центру, що забезпечує зберігання яйця курячого, виробленого іншими відокремленими підрозділами Відповідача, а також для доставки цього товару в магазини, що розташовані у Донецькій та Луганській областях. 3 вересня 2020 року на філії відбувалось зменшення поголів?я птиці, що відображено у звітах про виробництво продукції тваринництва та кількість сільськогосподарських тварин. Так, у вересні 2020 року залишок поголів?я птиці на філії складав 158888 шт, у жовтні 2020 року 157 525 шт., у листопаді 2020 року - 48 165 шт. і у грудні 2020 року - 0. Тобто, протягом жовтня - грудня 2020 року на філії відбувся забій поголів?я птиці та основна діяльність з виробництва яєць курячих була зупинена (копії звітів додаються до пояснення). Факт зупинення виробництва яйця курячого на потужностях філії «Бахмутська птахофабрика» підтверджується звітом про виробництво продукції тваринництва та кількість сільськогосподарських тварин за січень - квітень 2021 року, відповідно до якого кількість поголів?я птиці філії становить «0» (копія звіту додається до пояснення). У зв?язку з зупиненням виробництва продукції на філії «Бахмутська птахофабрика» проведено оптимізацію та раціоналізацію робочих місць, в результаті чого відбулось: частково вивільнення працівників (з 116 працівників залишилось 28); частково зміна режиму праці, обсягу посадових обов?язків та розміру заробітної плати (надається витяг з штатного розгляду філії, копії наказів про затвердження штатного розпису та виписки з штатних розкладів). Виходячи із змісту посадових обов?язків мерчендайзера, які зазначені у посадовій інструкції мерчендайзера (3415), та доручення керівництва, [PERSON] виконувала роботу, яка була пов?язана з безпосереднім та особистим відвідуванням місць продажу товару Відповідача, зокрема, організовувала розташування та викладку товарів в місці продажу (пункт 2. 1); пропонувала та в разі необхідності впроваджувала заходи і програми візуального представлення товару у місцях продажів або показу, використовуючи інструменти мерчендайзингу (пункт 2.11); забезпечувала правильне розміщення цінників (пункт 2.12); фотографування місць продажу або показу товару Відповідача (пункт 2.14). Отже, враховуючи зміни в роботі, відсутність продукції власного виробництва, а також відсутність необхідності у виконанні повного об?єму роботи, обумовленого посадовою інструкцією [PERSON] , тобто оптимізацію та раціоналізацію його виробничих процесів, директором філії [PERSON] , як роботодавцем, за погодженням з керівництвом Компанії, прийнято рішення про раціоналізацію робочого процесу по посаді мерчендайзера, а саме, планувалось, що з березня 2021 року Позивачка виконуватиме свої посадові обов?язки без безпосереднього та особистого відвідування місць продажу товару Відповідача, тобто передбачалось, що робоче місце [PERSON] має знаходитись в адміністративній будівлі філії. За наявною інформацією, про зазначені раціоналізаторські зміни в робочому процесі [PERSON] доводились усно 11.01.2021 під час ознайомлення та отримання нею оскаржуваних наказів. Крім того, представник відповідача вказує, що [PERSON] має статус одинокої матері і відповідно до ч. 2 ст. 184 К3пП України користується гарантіями для жінок, які мають дітей. При цьому гарантії одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю полягають в тому, що не допускається звільнення з ініціативи роботодавця, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов?язковим працевлаштуванням. Таким чином, адміністрація філії не мала права звільнити [PERSON] з власної ініціативи, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, в тому числі в дисциплінарному порядку за будь-які порушення трудової дисципліни, а також і за прогули. Усвідомлюючи, що вона не може бути звільнена за ініціативою роботодавця за неявку до роботи протягом будь-якого часу, [PERSON] нехтуючи своїми обов?язками, передбаченими ст. 139 К3пП, правилами внутрішнього розпорядку, посадовою інструкції, зловживаючи своїм статусом, після ознайомлення 11 січня 2021 року з вищезазначеними наказами на роботу жодного разу не з?явилась, документів про правомірність відсутності на роботі не надала. Протягом цього часу будь-які виробничі завдання начальником відділу дистрибуції [PERSON] , [PERSON] не надавались, ніяка робота не виконувалась. Начальником відділу дистрибуції за фактами невиходу на роботу підлеглої [PERSON] на ім?я директора філії подавались доповідні записки. За фактом відсутності на робочому місці складено акти. У табелях обліку робочого часу [PERSON] обліковано як нез?явлення на роботу з невідомих причин. Підтвердив, що заробітна плата [PERSON] за період з 12 січня 2021 по 01 березня 2021 року не нараховувалась. Відзив з додатками подано до суду 05.11.2021 (арк.с.208-237 т.1). Директор Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» Алімахін А. в судове засідання не з`явився. Розглянувши подані сторонами докази в їх сукупності з точки зору допустимості, належності, об`єктивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 21.10.2022 року № 61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 06.03.2023 справу передано в провадження судді Шевченко Л.В. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Мета і напрямки (предмет) діяльності Компанії викладені у статті 3 Статуту Статуту Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», затвердженого рішенням № 5 від 13.09.2017 (нова редакція) (арк.с.92 -94 т.2). Згідно статті 6 Статуту Компанія має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи згідно з встановленим порядком з правом відкриття поточних та інших рахунків і затверджує положення про них. Пунктом 8.1 статті 8 Статуту передбачено, що створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій і представництв, затвердження їх статутів та положень є виключною компетенцією Власника компанії. Власники компанії визначені п.1.2 Статуту. Рішення Власника Компанії оформлюється у виді Рішень, Розпоряджень. Відповідно до п.п.9.2.1, 9.2.7, 9.2.8, 9.5 Статуту генеральний директор має право наймати та звільняти співробітників Компанії; застосовувати до них заходи заохочення і стягнення; затверджувати положення про структурні підрозділи та посадові інструкції працівників Компанії; визначати організаційну структуру Компанії, затверджувати правила обігу внутрішніх документів Компанії; видає накази та розпорядження, обов`язкові для виконання усіма робітниками компанії (том 2 арк.с.94). Положенням про філію "Бахмутська птахофабрика" Приватної науково-виробничої компанії "ІНТЕРБІЗНЕС", затвердженого рішенням № 6 від 15.02.2019 та підписаного Генеральним директором Ярмоленком І.С. визначено, що філія входить до складу ПНВК "Інтербізнес", є її структурною одиницею (п.1.2). Предмет діяльності визначений п.2.1 Положення. Структура філії затверджується Генеральним директором. Пунктом 8.3.3 Положення про філію встановлено, що директор в межах наданих йому повноважень приймає на роботу та звільняє працівників Філії (арк.с.199 т.1). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України № 00028314713 від 27.10.2020 [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , батьком записаний [PERSON] (арк.с.21 т.1). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , відомості про якого також записані відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України (арк.с.22, 23 т.1). 31.03.2020\~року \~згідно наказу\~директора філії\~"Бахмутська\~птахофабрика"\~Горячкіна В.А.\~№ 46-к\~ [PERSON] було\~прийнято на\~роботу з\~01.04.2020\~на посаду\~мерчендайзера відділу\~дистрибуції Філії\~«БАХМУТСЬКА ПТАХОФАБРИКА»\~ПРИВАТНОЇ НАУКОВО\~ ВИРОБНИЧНОЇ\~КОМПАНІЇ «ІНТЕРБІЗНЕС»\~з посадовим\~окладом 13\~665,\~00\~гривень (арк. с. 191 т.1). Директор філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» підписав попередження про те, що наказом директора філії від 28.09.2020 № 76-од внесено зміни до штатного розпису філії та скорочено посаду мерчендайзера, яку займає [PERSON] . Попереджено про скорочення займаної посади за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Одночасно повідомлено, що філією на виконання ст.184 КЗпП України введено посаду агента відділу дистрибуції з посадовим окладом згідно штатного розпису. [PERSON] необхідно повідомити філію про прийняте нею рішення щодо працевлаштування на зазначену посаду до 09.10.2020 року (арк.с.24 т.1). З даним попередженням [PERSON] не ознайомлена. 13.10.2020 року позивачу було надіслано листа ПНВК «Інтербізнес» філія «Бахмутська птахофабрика», в якому робітника [PERSON] попереджали про внесення змін 28.09.2020 року до штатного розпису філії підприємства та скорочення посади, яку вона займає на підставі п. 1 ст. 40, п. 2 ст. 49 КЗпП України. У зв`язку із тим, що позивач є одинока мати, їй запропонували зайняти іншу посаду агент відділу дистрибуції з посадовим окладом 5000 гривень згідно штатного розпису. З попередженням від 13.10.2020 за вих № 49 про скорочення посади мерчендайзера відділу дистрибуції на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 14.12.2020 [PERSON] ознайомлена 20.10.2020. Цим попередженням директор філії [PERSON] повідомив позивачку про введення посади агента відділу дистрибуції з посадовим окладом у розмірі 5000 грн. згідно штатного розпису та пропозицією зайняти цю посаду [PERSON] (арк. с. 25 т.1). Відповідно до наказу № 83-од від 13.10.2020 «Про внесення змін до штатного розпису Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» у зв`язку із скороченням штату працівників скорочено 2 посади мерчендайзера відділу дистрибуції з посадовим окладом 13665 грн. З цим наказом [PERSON] ознайомлена 21.10.2020 (арк.с.26, 27 т.1). У наказі вказується про внесення змін до штатного розпису у зв`язку з виробничою необхідністю, а саме із зменшенням обсягів виробництва. Як вказувала позивачка у позовній заяві, 17.12.2020 року її вкотре запросили у кабінет директора, де були присутніми директор філії [PERSON] , начальник служби безпеки філії [PERSON] , юрист філії [PERSON] , які чинили на позивача психологічний тиск та наполягали на прийнятті нею рішення чи буде вона працювати у філії на іншій посаді агент відділу дистрибуції з посадовим окладом 5000 гривень, бо їм необхідно тоді вчинити ряд адміністративних рішень та підготувати відповідні документи. Позивачка тоді відмовилась надавати відповідь, посилаючись на те, що в неї є два місяці після її повідомлення для прийняття рішення. 21.12.2020 генеральним директором ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» видано наказ № 26-0 «Про внесення змін до штатного розпису філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес», яким для посади «мерчендайзера відділу дистрибуції» у графі «Тарифна ставка (оклад)» цифри «13665,00» замінено на «6000,00» , в графі «разом» «цифри 27330,00» замінено на «6000,00», зобов`язано директора філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» [PERSON] підготувати наказ про встановлення [PERSON] нового посадового окладу з 01 березня 2021 року та повідомити [PERSON] під розпис про зміну істотних умов праці за посадою «Мерчендайзер» відділ дистрибуції, термін до 31.12.2020 (арк.с.28 т.1). В цьому наказі підставою для внесення змін до штатного розпису Генеральний директор Олексюк Ю.В. вважає зміни в організації виробництва, а саме зупинення виробничої діяльності філії "Бахмутська птахофабрика". У даному наказі та наказі від 21.12.2020 № 100-од «Про зміну істотних умов праці [PERSON] 11.01.2021 повідомила про незгоду (арк. с. 28,29 т.1). Відповідно до наказу від 21.12.2020 № 101-од «Про встановлення неповного робочого часу працівниками відділу дистрибуції» мерчендайзеру відділу дистрибуції філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» встановлено неповний робочий час тривалістю 2 год. на день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. 21.12.2020 року позивачка захворіла, що підтверджувалось листком непрацездатності, періоди хвороби: 21.12.2020 рік 30.12.2020 рік, 31.12.2020 рік 08.01.2021 рік. 11.01.2021 [PERSON] повідомлено про майбутні зміни істотних умов праці, з якими вона виявила незгоду (арк. с. 30 т.1). 02.03.2021 листом № 12 директор філії звернувся до [PERSON] з приводу неявки її на роботу з 12.01.2021 та звернуто увагу на те, що 10.03.2021 закінчується двомісячний термін попередження її про зміну істотних умов праці, введених за посадою мерчендайзера, відповідно до наказу № 100-од від 22.12.2020 про встановлення посадового окладу за посадою мерчендайзера у розмірі 6000 грн. та наказу № 101-од від 22.12.2020 про введення режиму неповного робочого часу. Зазначено, що адміністрація філії 11.01.2021 ознайомила з цими наказами [PERSON] (арк.с.31-32, т.1). Позивачка наполягала, що вона зі змістом всіх трьох вище наведених наказів не була згодна, тому що ані на Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес», ані у Філії «Бахмутської птахофабрики» Приватної науково виробничої компанії «Інтербізнес» станом на дату прийняття наказів, а саме 21.12.2020 рік, та після цієї дати в подальшому, в дійсності не відбулись зміни в організації виробництва, а саме зупинення виробничої діяльності. Позивач на кожному із зазначених наказів зазначила 11.01.2021 року, що «не згодна» із їх змістом, із тим, що на підприємстві та філії підприємства нібито відбулись зміни в організації виробництва, а саме зупинення виробничої діяльності, бо такі події насправді були відсутні. 11.03.2021 листом № 13 директор філії повідомив [PERSON] про те, що 11.03.2021 її звільнено з роботи на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Також повідомив про необхідність з`явитися до філії для отримання трудової книжки або вказати адресу на яку направити трудову книжку. Позивачка зазначає, що на початку квітня 2021 року на її адресу відповідач 2 надіслав повідомлення від 11.03.2021 року за № 13, у якому зазначалось зокрема наступне: «враховуючи, що 11 березня 2021 року Ви були відсутні на роботі, адміністрація філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» цим листом повідомляє, що 11 березня 2021 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (наказ № 293 к від 11.03.2021 року». При цьому, копію наказу про звільнення та трудову книжку позивачці відповідачем направлено не було. 08.04.2021 року позивач звернулась з листом до відповідача, в якому просила надіслати копію наказу про її звільнення № 293 к від 11.03.2021 року та трудову книжку на адресу її мешкання. Як вказує позивачка, 20.04.2021 року вона отримала оригінал наказу № 293 к від 11.03.2021 року та свою трудову книжку, що підтверджується її особистим підписом в поштовому повідомленні ф.119, описом ф.107, доданими до позову. Після 20.04.2021 року у позивача появилась можливість ознайомитись із наказом про її звільнення № 293 к від 11.03.2021 року. На переконання позивачки, філія підприємства двічі допустила зміну істотних умов її праці: спочатку наказом № 100 од від 21.12.2020 року (більше ніж вдвічі зменшив посадовий оклад позивача без підстав), а потім наказом № 101 од від 21.12.2020 року (установивши позивачу неповний робочий час тривалістю 2 години на день, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу). При цьому, наказ № 101 од від 21.12.2020 року філії не відповідає наказу № 26 о від 21.12.2020 року підприємства, бо в останньому не йдеться про встановлення позивачу неповного робочого часу, та суперечить в частині способу та розміру оплати праці наказу філії № 100 од від 21.12.2020 року. Вона оскаржує дані накази у суді (справа 219/3584/21). Суд критично оцінює доводи позивача про те, що підставою для прийняття наказу № 83-од від 13.10.2020, 26-6 від 21.12.2020 щодо змін до штатного розпису та ворганізації виробництва є зупинення виробництва яєць, оскільки згідно звіту про виробництво продукції тваринництва та кількість сільськогосподарських тварин за січень-вересень 2020 року Філією «Бахмутська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» кількість одержаних яєць від виробництва птиці свійської зростаючим підсумком з початку року становила 59167890 штук (т.2 арк.с.101-102); за січень-жовтень 2020 року 63207540 штук (арк.с. 103-104), за січень- листопад 2020 року 66110250 штук, навіть при зменшенні кількості голів птиці свійської з 158888 штук до 48165 голів. Тобто фактично одержано яєць від виробництва птиці свійської за жовтень 4039650 штук, листопад - 2902710 штук, за грудень-12309246 штук. Згідно звіту про виробництво продукції тваринництва та кількість сільськогосподарських тварин за квітень 2021 року виробництво продукції птахівництва не здійснювалося (том 2 арк. с. 110). Втім, представник відповідача не надає даних про виробництво за січень березень 2021 року. За даними звіту за січень грудень 2020 року кількість одержаних яєць становила 78419496 штук, а 259982 голів були реалізовані на забій (з яких жива маса - 4159 ц) (арк.с.108). До того ж відповідачами суду не представлено наказу чи розпорядження головного підприємства про зупинення виробничої діяльності філії, на які посилається відповідач у вищевказаних наказах. Відповідно до штатного розпису з 01.12.2020 у відділі дистрибуції передбачено 2 посади мерчендайзера з посадовим окладом 13665 грн. Даний штатний розклад затверджено генеральним директором ПНВК «Інтербізнес» [PERSON] 30.11.2020 (арк.с.113 т.2). Згідно з наказом від 22.12.2020 внесено зміни до штатного розпису з відділу логістики (відділ дистрибуції) виведено 2 посади з посадовими окладами 13665 грн. та введено 1 посаду мерчендайзера з посадовим окладом 13665 грн. (арк.с.116 т.2). Відповідно до штатного розпису по філії (наказ від 31.12.2020 № 31-о) у філії відсутні посади мерчендайзера (арк.с.117, 118 т.2). Відповідно до штатного розпису по філії (наказ від 12.03.2023 № 12-о) виведено штатну посаду мерчендайзера у відділі дистрибуції з посадовим окладом 13665 грн., та введено посаду мерчендайзера з посадовим окладом 6000 грн. на 0,25 окладу (арк.с.123, 124 т.2). Згідно з доповідними записками [PERSON] встановлювався невихід на роботу мерчендайзера [PERSON] (арк.с 128-169 том2). Втім, хто за посадою [PERSON] , чи мав він право на складення цих документів та на перевірку мерчендайзера (позивачки), хто уповноважував його це робити з 12 січня 2021 по 11.03.2021 - суду не надано. Жодна доповідна записка не містить даних про посаду ініціатора її складення, міститься лише підпис «Ярцев В.». В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що [PERSON] займав посаду начальника відділу дистрибуції. Матеріали справи містять акти «про відсутність на робочому місці» [PERSON] , які складені комісією філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» у складі директора філії Алімахіна А., головного бухгалтера Карасюк Ю., головного інженера Коваленко Д.В. про те, що виробниче завдання мерчендайзеру [PERSON] не надавалося, остання повідомлена про необхідність прибуття до адміністративної будівлі філії. Зроблено висновок, що [PERSON] відсутня на роботі з 8 до 17 год. і документів, які б свідчили про поважність відсутності на роботі вона не надала. Аналогічні акти складені за інші дні у період з 11 січня 2021 по 12 березня 2021 (арк. с. 170-212 том 2). В грудні 2020 року згідно табелю робочого часу [PERSON] перебувала 8 днів у тимчасовій непрацездатності, в січні 2021 року- 3 дні тимчасової непрацездатності, в березні 3 дні, що підтверджено листками непрацездатності та табелем робочого часу по філії. В судовому засіданні 28.12.2021 представник відповідача [PERSON] та директор філії Алімахін А. заперечували щодо визнання належним та допустимим доказом висновку експерту, вважали що думку окремого експерта не можна брати до уваги. Алімахін повідомив, що приймала документи при прийому на роботу [PERSON] інша особа, на його думку підпис на посадовій інструкції належить позивачці. [PERSON] повідомив, що йому невідомо подальше розслідування кримінального провадження № 12021053150000009 від 25.01.2021, у якому проводилась судово-почеркознавча експертиза підпису, вчиненому на посадовій інструкції [PERSON] 01.04.2020. Згідно висновку експерта № СЕ-19/105-21/5665-ПЧ від 02.08.2021 підпис, що міститься в графі « [PERSON] » в посадовій інструкції мерчендайзера 3412 на ім`я [PERSON] від 01.04.2020 затверджена директором [PERSON] 01.11.2019, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням. Вартість витрат експертизи становить 1887,82 грн. (т.2 арк.1-7). Посадовою інструкцією визначені певні завдання та обов`язки, відповідно до яких не вбачається необхідність постійного перебування мерчендайзера у адміністративному приміщенні та отримання будь-яких настанов та планів від начальника віджїдділу [PERSON] , інструкцією також не визначено робоче місце мерчендайзера, а вказується, зокрема на те, що вона бере участь у розробці плану відвідування місць продажів, погоджує плани з менеджером зі збуту та директором філії (п.2.10 інструкції, арк.с.223 т.1). Посадова інструкція також не містить умов, що мерчендайзер займається лише встановленням конкурентів цін на яйце, фотографуванням тільки цієї продукції. Втім, позивачка вважає посадову інструкцію, на яку посилається відповідач як на підставу звільнення, у тоум числі відсутність на роботі [PERSON] , неналежним доказом на підставі висновку експерта і суд погоджується з цим. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні 28.01.2022 пояснив суду, що до посадових обов`язків мерчендайзерів входило з`являтися в магазини, фотографувати продукцію та надсилати звіти до підприємства (філії). Керівництво, якому вони звітували про виконану роботу, знаходилося в Києві. Вони мали відвідати 6-7 торгових точок на день, робити моніторинг цін конкурентів. В жовтні чи листопаді їх викликали до керівництва, яке звернулося до них з проханням написати заяви на звільнення. Вони відмовилися. Через деякий час їх звільнили за скороченням. Він погодився з наказом на скорочення та звільнився у січні 2021 року. Роботу не пропонували, після скорочення нас лякали, що звільнять «за статтею». За [PERSON] начальник безпеки [PERSON] та [PERSON] їздили до [PERSON] , щоб вона підписала якість документи. Позивачка йому зателефонувала, плакала та просила, щоб він приїхав за нею до [PERSON] , бо казала, що її переслідують. Витрати на поїздки до торгівельних закладів ніхто не відшкодовував. Звільнили за скороченням лише його одного зі ста людей. Торгівля як була так, і залишилась, відкривали нові торговельні точки, з посадовими обов`язками ніхто їх не знайомив, на словах пояснювали, що вони мають робити. Одного часу було скорочення виробництва яєць, коли він звільнявся, то підприємство не здійснювало виробництво яєць. Згідно табеля\~робочого часу\~ [PERSON] працювала п`ять днів на тиждень. Субота, неділя два вихідних дня в тиждень. Згідно довідки підприємства заробітна плата [PERSON] в період з 01 квітня 2020 року по березень 2021 року становила 160084 грн.45 коп. Робочих днів в цей період 236. Тобто середньоденна заробітна плата становить 627,98 грн. (т.1 арк.с. 188, 189) Відповідно до частини 1 статті 23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (статті 1 і 2 КЗпП України). Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 29 Закону № 108/95-ВР при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно з частиною першої статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~статті 3 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Способи, методи, види оптимізації трудових процесів власник або уповноважений ним орган обирає самостійно з урахуванням дотримання вимог\~КЗпП, других\~правових актів, якими захищені гарантовані трудові права і свободи робітників товариства у випадку змін умов праці. Стаття 36 КЗпП України\~визначає підстави припинення трудового договору, кожна\~з яких є самостійною. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~підставою припинення трудового договору є\~відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Закон детально не регламентує порядок переведення працівника за його згодою на роботу в нових умовах і не встановлює, що передбачена пунктом 6\~статті 36 КЗпП України\~відмова працівника від переведення на роботу в нових умовах має бути у письмовій формі. У спорі працівника з роботодавцем про незаконність звільнення за пунктом 6 цієї статті обов`язок довести, що працівник відмовився від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці покладається саме на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до частини третьої\~статті 32 КЗпП України\~у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Зміна істотних умов праці (розміру оплати праці, тривалості робочого часу, режиму роботи) може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці. Отже, згідно з частиною третьою\~статті 32 КЗпП України\~у межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Тобто, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої\~статті 36 КЗпП України. Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою\~статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої\~статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Аналогічні зі змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748 цс 15. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада\~1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~судам роз`яснено, що припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Якщо під час розгляду трудового спору встановлено, що змінення істотних умов трудового договору проведено не у зв`язку зі зміненням організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то таке змінення з урахуванням конкретних обставин може бути визнано судом неправомірним. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року\~ у справі 712/10591/21. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю\~статтею 5-1\~КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення. За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», яка ратифікована 04 лютого 1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Роботодавець може в односторонньому порядку змінити істотні умови праці окремого працівника, повідомивши його не пізніше ніж за два місяці про зміну цих умов (ч. 3 ст. 32 КЗпП). Частинами першою та третьою\~статті 21 КЗпП України\~передбачено,\~\~що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Скорочення обсягів продажу продукції не може бути визнано зміною в організації виробництва і праці. У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 01 грудня 2021 року в справі № 761/24929/20 (провадження № 61-12418св21) зазначено, що «питання про те, які саме обставини впливають на зміну істотних умов праці, чинним законодавством не врегульовано, оскільки в ньому відсутній їх вичерпний перелік. Тлумачення того, що може бути підставою для зміни істотних умов праці, наведено, зокрема в пунктах 10, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду трудових спорів" , згідно з якими припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників». У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 22\~вересня 2021\~року у\~справі №\~490/372/21\~(провадження\~№ 61-10171св21)\~вказано,\~що «звільнення\~працівника з\~підстав,\~не передбачених\~законом,\~або з\~порушенням установленого\~законом порядку\~свідчить про\~незаконність такого\~звільнення та\~тягне за\~собою поновлення\~порушених прав\~працівника.\~Відповідно до\~частини першої\~статті\~235\~України у\~разі звільнення\~без законної\~підстави або\~незаконного переведення\~на іншу\~роботу працівник\~повинен бути\~поновлений на\~попередній роботі\~органом,\~який розглядає\~трудовий спір.\~Таким чином,\~аналіз зазначених\~правових норм\~у їх\~сукупності з\~положеннями\~статті 43\~Конституції Українита статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом». З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (див. висновок, викладений упостанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц (провадження № 61-787св17)). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суду не надано доказів яким чином зменшення обсягу реалізації яєць має впливати на посаду мерчендайзера, оскільки Статтею 3 Статуту визначено доволі великий обсяг предмету діяльності. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачем правомірно звільнено [PERSON] з посади мерчендайзера філії «Бахмутська птахофабрика», а тому вона підлягає поновленню на роботі на цій посаді, до того ж відповідачами не надано доказів, що філія "Бахмутська птахофабрика" перебуває в стані припинення. Суд приходить до висновку, що наказ Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» № 293 к від 11.03.2021 року про звільнення [PERSON] за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України слід визнати незаконним та скасувати. Поновити [PERSON] на роботі у Філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» № 293 к від 11.03.2021 року з 12.03.2021 року на посаді мерчендайзера відділу дистрибуції філії «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес». За правилами частини другої\~статті 235 КЗпП України\~при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.\~\~ Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У пункті 32\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~судам роз`яснено, що відповідно до частини другої\~статті 235 КЗпП України\~оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до частини третьої\~статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років-\~частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Позивачкою та\~її представником\~зроблено розрахунок,\~з якого\~вбачається кількість\~робочих днів\~за які\~має бути\~нараховано середній\~заробіток за\~час вимушеного\~прогулу:\~у березні\~2021\~року \~14\~робочих днів;\~у квітні\~2021\~року \~22\~робочих днів;\~у травні\~2021\~року-18\~робочих днів;\~у червні\~2021\~року \~20\~робочих днів;\~у липні\~2021\~року \~22\~робочих дня;\~у серпні\~2021\~року-\~21\~робочий день;\~у вересні\~2021\~року -\~ 22\~робочих дня;\~у жовтні\~2021\~року-\~20\~робочих днів;\~у листопаді\~2021\~року -\~22\~робочих дня;\~у грудні\~2021\~року -\~15\~робочих днів;\~у січні\~2022\~року-19\~робочих днів;\~у лютому\~2022\~року-20\~робочих днів;\~у березні\~2022\~року -\~22\~робочих дня;\~у квітні\~2022\~року \~21\~робочий день;\~у травні\~2022\~року \~22\~робочих дня;\~у червні\~2022\~року \~22\~робочих дня;\~у липні\~2022\~року \~21\~робочий день;\~у серпі\~2022\~року \~23\~робочих дня;\~у вересні\~2022\~року \~22\~робочих дня;\~у жовтні\~2022\~року -\~21\~робочих днів;\~у листопаді\~2022\~року \~ 22\~робочих дня;\~у грудні\~2022\~року-\~22\~робочих дня;\~у січні\~2023\~року-\~ 22\~робочих дня;\~у лютому\~2023\~року \~20\~робочих днів;\~у березні\~2023\~року \~ 23\~робочих днів;\~у квітні\~2023\~року \~19\~робочих днів;\~у травні\~2023\~року \~21\~робочий день;\~у червні\~2023\~року-\~ 20\~робочих днів;\~всього 578\~робочих днів станом на 30.06.2023 року. Тобто, на переконання представника позивача [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується таким чином: 578 (днів) * 698, 66 гривень (середньоденна заробітна плата [PERSON] ) =\~403\~825,\~48\~ гривень\~(сума\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~з 11.03.2021\~року по\~30.06.2023\~рік).\~ Середньоденна\~заробітна плата\~для розрахунку\~компенсації за\~час вимушеного прогулу становить 698, 66 гривень (13665+10788, 15 = 24453, 15; 24453, 15 / 35 = 698, 66 гривень, де 13665 грн. заробітна плата за лютий 2021 року, 20 робочих днів, який відпрацьовано [PERSON] повністю; 10788.15 гривень - заробітна плата за січень за 15 відпрацьованих днів, всього 35 фактично відпрацьованих днів за два місяці. Відповідно до довідки про середню заробітну плату, виданої 31.07.2023 директором філії [PERSON] , виходячи з даних за грудень 2020 та січень 2021 року нарахована заробітна плата становить 9415,11 грн., кількість відпрацьованих робочих днів 15, тому середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 627,67 грн. (арк.с.221 том 2). При здійсненні розрахунку середнього заробітку позивач керувався абзацом 3 пункту 2, а також пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~ постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (на час вирахування середьоденної заробітної плати), обчислюючи середній заробіток виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, та діленням їх на число відпрацьованих робочих днів. Відповідач також надає довідку про середню заробітну плату за 2 місяці. Однак, в даному випадку обчислення позивачем середнього заробітку на підставі абзацу 3 пункту 2 та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 , виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, не відповідає положенням вказаного порядку, а тому судом до уваги не береться та відхиляються. Так, відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 . Як вже було зазначено вище, позивачка була прийнята на посаду мерчендайзера у філію наказом від 31 березня 2020 з 01.04.2020, а звільнена з посади 11.03.2021 тобто на момент увільнення позивачки, остання пропрацювала менше року, а тому в даному випадку середня заробітна плата має розраховуватись не у відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, а у відповідності до абзацу 2 пункту 2 Порядку № 100, виходячи з виплат за фактичний час роботи. Суд бере для розрахунку довідку підприємства, відповаідно до якої заробітна плата [PERSON] в період з 01 квітня 2020 року по березень 2021 року становила 160084 грн.45 коп. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2021 по дату винесення рішення -08.10.2023 (678,32 грн. на кількість днів 642), всього 435481,44 грн. З відповідача також підлянає невиплачена заробітна плата в сумі 65616,86 грн., оскільки відповідач повідомив, що дійсно заробітна плата не виплачувалась в спірний період до звільнення. Відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. На переконання суду, особа у будь-якому випадку зазнає душевних та моральних страждань, якщо вважає, що її незаконно звільнили і вона позбавлена права на трудову діяльність і отримання коштів за виконану роботу. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру такої шкоди суд враховує, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, принцип справедливості та розумності та вважає достатнім розміром компенсації моральної шкоди 5 000 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 45000 грн. слід відмовити. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачем подано позов майнового (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.03.2021 по день постановлення рішення) та немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди), у зв`язку з задоволенням позову, належить стягнути судових збір з відповідача в дохід держави Україна належить до стягнення судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру 2724 грн (908 грн.*3) та у розмірі 5010,97 грн. (1%\~ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з суми задоволених позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 656,16+4354,81 грн). Всього підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 7734,97 грн. Відповідно до вимог ч. 1 п. 2, п. 4 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Outcome: partial