Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

18.08.2023 року позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та стягнення аліментів на утримання жінки, яка здійснює догляд до досягнення дитиною трьох років. 21.08.2023 року суддею отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача, та того ж дня ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкрито провадження по справі, та призначено справу до розгляду на 08:30 годину 20 вересня 2023 року. 20.09.2023 року ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 16:00 год. 04 жовтня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що під час спільного проживання з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не хоче надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та на її утримання, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3 років. На даний час відповідач проходить військову службу у в/ч [NUMBER] , має постійний дохід, тому має можливість здійснювати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Відповідач має на утриманні 2 дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких він сплачує аліменти. На даний час позивачка не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за сином, якому не виповнилося 3 років. Відповідач добровільно коштів на її утримання не надає, хоча знаходиться у працездатному віці, працює, та має таку можливість. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. А також, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, як жінки, яка здійснює догляд до досягнення спільною дитиною трьох років, у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви, і до досягнення дитиною трьох років. Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 08.09.2023 року на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, та аліменти на її утримання, до досягнення дитиною 3 років (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Телефонограмою від 03.10.2023 року просив суд розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. При винесенні рішення просив суд врахувати той факт, що після розлучення з [PERSON] з серпня 2023 року він надавав матеріальну допомогу дитині. Також зазначив, що сплачує аліменти на утримання двох дітей від першого шлюбу, на підтвердження чого 08.09.2023 року надіслав до суду постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66384332 від 05.08.2021 року державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.22,24). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 91 від 07.04. 2023 року (а.с.7) На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, та не надає регулярно належної матеріальної допомоги на утримання його малолітньої дитини. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2021 року державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ВП № 66384332), відповідно до судового наказу від 02.08.2021 року (справа № 234/8318/21), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.06.2021 року до досягнення повноліття (а.с.22). Зазначені письмові докази суд визнає належними та допустимими доказами по справі. Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються сімейних правовідносин, щодо стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини та дружини. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. Суд, відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України зарішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України,\~при визначені\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. Проживання відповідача окремо від дитини не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити їх малолітній дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд, з урахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на двох дітей від попереднього шлюбу, приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд заяви та до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того працює вона чи ні, а також від її матеріального положення, за умови, що чоловік може таку допомогу надати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що, жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому, з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення донькою трьох років. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2018 року у справі № 541/1208/16-ц . Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Як вбачається з витягів з реєстру Олександрівської територіальної громади від 14.06.2023 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 30.03.2023 року проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,8). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час син сторін - [PERSON] , [INFO] , є малолітнім і не досяг трьох років, тому потребує постійного догляду позивачкою, в зв`язку з чим остання не може працевлаштуватись. Таким чином, позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є особою молодого віку, та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері його малолітньої дитини, яка проживає разом із нею, доглядає дитину, та в силу віку дитини не має можливості працювати й отримувати дохід для свого матеріального забезпечення. Враховуючи вищевикладене,\~потреби позивачки,\~яка здійснює\~догляд за\~малолітньою дитиною\~та потребує\~матеріальної підтримки,\~виходячи із\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~можливостей відповідача,\~його працездатного\~віку,\~суд дійшов\~висновку про\~стягненню з\~нього на\~користь позивачки\~аліментів на\~її утримання в розмірі 1/8 частини доходу щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі задоволення\~позову судовий\~збір стягується\~з відповідача.\~Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2147,20 грн. (1073,60 + 1073,60) в дохід держави, за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved