Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, визначених заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року (справа №683/29/16-ц, провадження №2/683/184/2016), та визначення до сплати аліментів в розмірі частини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між ними розірвано, дитина проживає із матір`ю. Аліменти регулярно утримуються з його грошового забезпечення по місцю проходження військової служби, заборгованість відсутня. Вказує, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан. Так, він співмешкає з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. До того ж являється військовослужбовцем і перебуває на першій лінії бойового зіткнення. Він особисто потребує кошти для забезпечення і себе, і майбутніх членів сім`ї на різні потреби: харчування, житлово-комунальні платежі, одяг, взуття, інколи лікарські препарати, інші засоби тощо. Вважає, що зменшення розміру аліментів не погіршить матеріальний стан його сина, так як він допомагає йому і без судового рішення, та й закон визначає сплату аліментів на одну дитину в розмірі частини від доходу. В позовній заяві просив розглянути справу без його участі. У відзиві на позов відповідачка заперечила проти задоволення позову за безпідставністю, так як дохід позивача фактично збільшився, вказує на недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами заявленої зміни сімейного стану, що б погіршило його матеріальний стан та не давало йому об`єктивної можливості сплачувати аліменти на дитину у вже визначеному розмірі. Також просила справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року (справа №683/1114/19, провадження №2/683/937/2019). Дитина проживає із матір`ю. Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року (справа №683/29/16-ц, провадження №2/683/184/2016) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 січня 2015 року щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3\~ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст.184\~СК України) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У розумінні статті 81 ЦПК України та ст. 192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Суд критично оцінює доводи сторони позивача про те, що змінився його сімейний стан та про погіршення його матеріального стану. Позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із даним позовом погіршився і є відмінним від його матеріального стану, який існував на час ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина. Оцінюючи наявні обставини справи, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дитини в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не довів належними й допустимими доказами погіршення майнового стану, що унеможливлює з об`єктивних причин сплату ним аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, не є достатніми підставами для зменшення встановленого рішенням суду розміру аліментів, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed