Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] з 12 липня 2000 р. по 27 травня 2021 р. працював на посаді підземного прохідника дільниці №5 проходки шахти «Козацька» («Гвардійська») шахтобудівельного управління Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі АТ «КЗРК») з повним робочим днем у підземних умовах у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, звідки 27 травня 2021 р. звільнився у зв`язку із виходом на пенсію. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин із відповідачем негативно вплинули на стан його здоров`я, спричинивши виникнення професійного хронічного захворювання. Так за актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13 березня 2023 року вбачається, що у нього були виявлені наступні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня) остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня, які виникли через відсутність у підземних умовах шахти можливості використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджало їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням, а також внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив локальної вібрації та аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення, що підтверджується інформаційною довідкою про умови праці від 22.06.2021 р. ГУ Держпраці у Дніпропетровській області. В подальшому [PERSON] за довідками медико-соціальної експертної комісії від 20 червня 2023 року було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 65% (35% - радикулопатія, 15% - вібраційна хвороба, 15 % - ХОЗЛ), а також встановлено третю групу інвалідності, починаючи з 29 травня 2023 року та безстроково з рекомендацією медикаментозного лікування та санаторно-курортного лікування, спостереження та лікування у сімейного лікаря та невролога. Таким чином у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві зв`язки, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, що позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Також через значну втрату працездатності, систематичну необхідність отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, обумовлений поганим самопочуттям на фоні больових відчуттів та кашлю, що спричиняє задуху, що постійно негативно позначається на його душевному та фізичному станах, враховуючи, що негативні зміни у його житті є незворотними. Таким чином вважав, що відповідач повинен йому відшкодувати завдану моральну шкоду внаслідок неналежного виконання вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що призвело до виникнення у нього хронічного професійного захворювання. На підставі переліченого, посилаючись на судову практику, вважав виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди на рівні 435500 грн., внаслідок чого просив суд стягнути з АТ «КЗРК» на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 435500 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Частково не погоджуючись із позовом [PERSON] представник відповідача, [PERSON] , подав відзив, де вказував, що АТ «КЗРК» вважає, що сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 435500 грн. недоведена та значно завищена, враховуючи загальний стаж роботи позивача на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2023 року, а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, що підтверджується висновком МСЕК та 3 групу інвалідності, то із застосуванням коефіцієнту 1,25 АТ «КЗРК» погоджується на виплату компенсації моральної шкоди позивачу в сумі саме 108875 грн. Крім того вказував, що з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. На підставі чого просив суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до АТ «КЗРК» в сумі 108875 грн. У відповіді на відзив, підтримуючи позицію, викладену у позовній заяві до суду, представник позивача, адвокат Олешицька В. Е., вказувала, що з розміром компенсації моральної шкоди, запропонованим АТ «КЗРК», позивач не погоджується, оскільки така сума значно занижена та не є домірною завданій позивачу шкоді. Отже, через те, що відповідач не створив належних умов праці, то позивачу було завдано ушкодження здоров`я під час виконання роботи на робочому місці. Враховуючи роботу [PERSON] впродовж 20 років 10 місяців в шкідливих умовах праці, обсягу втрати працездатності, безстроковість негативних змін його здоров`я, то повністю підтримала заявлені вимоги [PERSON] про стягнення з АТ «КЗРК» завданої йому моральної шкоди в сумі 435500 грн. Також вказувала, що така сума не підлягає оподаткуванню. Ухвалою суду від 28 липня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року за клопотанням представника відповідача судом визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Олешицька В. Е., у судовому засіданні, підтримуючи повністю вимоги [PERSON] , вказувала, що умови праці позивача не відповідали передбаченим нормативах з охорони праці, що призвело до ушкодження його здоров`я внаслідок професійного захворювання, що само по собі є доказом завдання позивачу моральних страждань, компенсація за які відповідає розміру заявлених ним вимог, внаслідок чого просила суд задовольнити позов [PERSON] повністю, суми за яким за рішенням суду не підлягають оподаткуванню. Представник відповідача у судовому засіданні, частково заперечуючи проти заявлених вимог [PERSON] та підтримуючи доводи, викладені у письмовому відзиві на позов, зазначав, що наведена АТ "КЗРК" формула розрахунку моральної шкоди через професійне захворювання є обґрунтованою, що повною мірою відповідає обсягу моральних страждань позивача внаслідок професійного захворювання. Крім того позивач, маючи інвалідність 3-ї групи, може працювати, тому просив задовольнити заявлені вимоги частково, в сумі 108875 грн., з утриманням з такої суми податків, зборів та інших платежів. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що [PERSON] працював на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком», а саме: з 11.05.2000 р. по 27.05.2021 р. підземним електро газо зварювальником, а потім підземним прохідником ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», ВАТ «Криворізький державний залізорудний комбінат», ПАТ «Криворізький державний залізорудний комбінат», правонаступником яких є наразі АТ «Кривбасзалізрудком», звідки був звільнений за власним бажанням через вихід на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія [NUMBER] ). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13 березня 2023 року, складеного відносно АТ «КЗРК» було встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня) остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується медичним висновком від 17 січня 2023 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також зазначено причини його виникнення, оскільки через відсутність у підземних умовах шахти можливості використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджало їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням, а також внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, [PERSON] підпадав під вплив локальної вібрації та аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення, що підтверджується інформаційною довідкою про умови праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 22.06.2021 року, стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 20 років 10 місяців на підприємстві відповідача, АТ «КЗРК», що також підтверджується копією трудової книжки позивача. Згідно із довідками МСЕК № 129563 та № 187027 від 20.06.2023 року [PERSON] було встановлено первинно 65% стійкої втрати працездатності безстроково через професійні захворювання на хронічне обструктивне захворювання легень (15%), радикулопатію (35%) та вібраційну хворобу (15%), а також 3-ю групу інвалідності безстроково з рекомендацією санаторно-курортного та медикаментозного лікування, а також із забороною важкої праці, в умовах вібрації та виробничого пилу. У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] визначена індивідуальна програма інваліда, а також він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні протягом 2018 - 2023 років, що підтверджується виписками з медичних карток № 50/15, № 2130/584, № 476, № 586/138, № 442/363, № 299, № 3322/673, № 1163/619, № 157/90, № 478, № 1279/679, № 1860/1045, а також виписним епікризом № 6639. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону праці»\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на АТ «КЗРК», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування [PERSON] моральної шкоди за рахунок відповідача. На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що АТ «КЗРК» не винен в отриманні [PERSON] профзахворювання та відповідно у спричиненні позивачу цим моральної шкоди. Суд при цьому виходив з того, що в зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності [PERSON] у розмірі 65% та здобуттям 3-ї групи інвалідності безстроково позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним безстроково працездатності через професійне захворювання, отриману ним інвалідність внаслідок такого захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу, яка лежить на АТ «КЗРК». Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача 20 років 10 місяців у шкідливих умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача безстроково 65% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання та третю групу інвалідності безстроково при роботі у таких шкідливих умовах на підприємстві відповідача, зважаючи на розмір на 1 січня 2023 року мінімальної заробітної плати в сумі 6700 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку АТ «КЗРК» повинен дорівнювати саме 250000 грн., що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті. Таким чином суд не може погодитись із розміром моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я позивача, який визнав АТ «КЗРК» в розмірі 108875 грн. Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Таким чином суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2500 грн.

Outcome: partial