Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

20 грудня 2022 року позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за заявою-договором № 10659942_RESTRUCT про надання споживчого кредиту від 27.07. 2021 року, що на 05.12.2022 року становить 62027,32 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.07.2021 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 41545.02 грн. строком на 60 місяців по 27.07.2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом 0,0001% річних, комісії за обслуговування кредиту 2.90% на місяць від основної суми кредиту. На підставі п.1.2 кредитного договору цього договору позивач , шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок , відкритий на ім`я відповідача, надав кошти , обумовлені договором. Відповідач , як позичальник доручив банку перерахувати зараховані кредитні кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 002/3504508-СК від 25.05.2017 року у сумі 41545,02 грн. з одного поточного рахунку [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вказаного договору, у відповідача перед банком утворилась заборгованість, котра станом на 05.12.2022 року становить 62027,32 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту 41545,02 грн., заборгованості по процентам ( в тому числі прострочена)-0,53 грн. та заборгованість за комісією ( в тому числі простроченої) -20481,77 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська 24.01.2023 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 53). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність Відповідач в судове засідання повторно не з`явився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Дослідивши заяву по суді справи, надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 27 липня 2021 року відповідачем підписано Заяву-договір №10659942_RESTRUCT про надання споживчого кредиту в рамках кредитного продукту « Врегулювання кредитної заборгованості». Відповідно до п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.4, 1.1.5 Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту 41545.02 грн., строк кредиту 60 місяців по 27.07.2026 рік, проценти за користування кредитом 0,001% річних та комісія за обслуговування кредиту -2,90 % щомісячно. Відповідно до п.п.1. 1-1.2.1 Заяви-договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах заяви-договору шляхом безготівкового перерахування на поточній рахунок,відкритий на ім`я позичальника в АТ « ТАСКОМБАНК» , а відповідач як позичальник доручив банку перерахувати зараховані кредитні кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 002/3504508-СК від 25.05.2017 року у сумі 41545,02 грн. з одного поточного рахунку [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК ( а.с.9-11) Також сторонами підписано Детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графіку платежів , який є додатком №1 до Заяви договору про надання споживчого кредиту, в якому вказано реальна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.12). З наданого Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» розрахунку заборгованості по зазначеному кредитному договору вбачається, що станом на 05.12.2022 року відповідач має заборгованість по тілу кредиту - 41545,02 грн., заборгованість по процентам 0.53 грн. заборгованість по комісії 20481,77 грн. (а.с. 27). Факт виконання банком своїх зобов`язань та невиконання своїх зобов`язань за договором позичальником [PERSON] підтверджений виписками про рух коштів по особовим рахункам позичальника. І аналізу виписок встановлено, що відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти в спосіб, передбачений договором для погашення заборгованості , та взявши на себе зобов`язання по поверненню цих коштів банку із сплатою процентів, не виконав свої зобов`язання ( а.с.28-40) Позивачем за вих. № 18822/70-22 від 26.10.2022 року було направлено відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів (а.с. 42). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, оскільки відповідач отримав від позивача кредит, він зобов`язаний його повернути та сплатити визначені договором відсотки за користування кредитом у встановлений договором строк. Що стосується сплати комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. За змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь. Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність). З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства (висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17, викладений в постанові від 13.07.2022 р.) Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» комісії за споживчим кредитом відносяться до витрат споживача, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Відповідно доч.1ст.11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №496/3134/19, викладені в постанові від 13.07.2022 р.) Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем у справі не надано жодних доказів надання відповідачу за його вимогою послуг з обслуговування Кредиту в обсязі більшому, ніж встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З огляду на викладене , позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками ,відповідно до вимог кредитного договору. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді комісії в розмірі 20481,77 грн. то ці вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, крім іншого як розподілити між сторонами судові витрати. Як зазначено в ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір задоволених судом вимог 67% від ціни позову. Отже, виходячи з розміру сплаченого позивачем судового збору (2481 грн.) стягненню з відповідача на користь позивача в якості відшкодування судових витрат підлягає сума в розмірі 1662,27 грн.

Outcome: partial