Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Заявниця 01.06.2023 звернулася до суду із вищезазначеною заявою та просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1995 року по [INFO] включно, за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є матір`ю померлого, з яким 26 квітня 1994 року вони приватизували квартиру за вказаною адресою. Незважаючи на те, що син не мав зареєстрованого місця проживання, він на момент смерті постійно проживав із заявницею у належній їм квартирі. Тому вона вважає, що фактично прийняла спадщину, але нотаріус своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що заявниця не була зареєстрованою з померлим на момент смерті за однією адресою і не подала відповідну заяву у встановлений законом шестимісячний строк. Інших спадкоємців після смерті сина немає.Встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] 06.06.2023 заяву було залишено без руху 16.06.2023 надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою від 21.06.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 10.07.2023 за клопотанням представника заявника було витребувано докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник заявника в судовому засіданні 04.09.2023 заяву підтримала, просили задовольнити з підстав, викладених в ній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона колишня дружина молодшого сина заявниці, з яким познайомилася у 1999 році, і вже на той час свекруха проживала зі старшим сином - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проживали разом тому що [PERSON] був хворим, потребував догляду. А після смерті [PERSON] вони з чоловіком теж почали проживати в цій квартирі, оскільки матері за станом здоров`я була потрібна допомога. Мати завжди казала, що частку сергія успадкують вони з чоловіком. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є свахою заявниці, її донька знаходилася у шлюбі за її молодшим сином. Старий син хворів, тому заявниця мешкала разом з ним, допомагала йому, поховала сина. До нотаріуса за прийняттям спадщини свого часу не зверталася, оскільки вважала, що коли рідні мешкають разом, то часка перейде до неї за замовчуванням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 25.09.2023 року пояснила, що проживає в будинку, де мешкає заявниця, з 1973 року. Коли вона заселялася, сім`я заявниці там вже жила. [PERSON] дуже хворів, а потім помер. Мама [PERSON] і досі там сама проживає. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1994, виданого органом приватизації Інгулецьким ГЗК згідно з розпорядженням від 15.03.1993 № 299, [PERSON] та [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності /а.с.7/.\\ Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 17.06.2009 року № 256, зі змінами, внесеними рішенням Інгулецької районної у місті ради від 17.12.2014 року № 399, житловому будинку [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] /а.с.12, 13/. Сина заявника [PERSON] помер [INFO] /а.с.16/. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Заявниця зареєстрована за цією адресою, спадкодавець не мав зареєстрованого місця проживання /а.с.72, 75/. 17.01.2023 року заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , було відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за вищевказаною адресою, яка належала [PERSON] постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Колесниковою Н.Л. від 07.03.2023 року представнику [PERSON] за довіреністю - [PERSON] було відмовлено, оскільки спадкоємець за однією адресою з померлим не проживала, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подала /а.с.64, 86/. Актом від 08.03.2023 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого посадовою особою ОСББ «ГІРНИКІВ-24», підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1995 року по день смерті - [INFO] проживав [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка продовжує проживати за цією адресою/а.с.38/. Згідно з матеріалами спадкової справи № 3/2023, відкритої після смерті [PERSON] , її заведено на підставі заяви [PERSON] , заповіти та спадкові договори спадкодавцем не складалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.. Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявниці за однією адресою разом з померлим сином на день його смерті став перешкодою в отриманні заявницею свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Водночас, згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, показаннями свідків та наданими письмовими матеріалами судом встановлено, що заявниця постійно проживала зі спадкодавцем, який не мав зареєстрованого місця проживання, на момент смерті останнього за однією адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявниці не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останнього, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту постійного проживання з померлим, заявниця не має. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить здійснити їй право на спадщину. Отже, судом встановлено, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved