Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти в сумі 109 900,47 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що в липні 2020 року [PERSON] уклала усний договір з гр. [PERSON] , відповідно до якого відповідач взяла на себе зобов`язання до 01.10.2020 року придбати будівельні матеріали та провести будівельні роботи за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання за вимогою відповідачки надавити їй необхідну суму грошових коштів на придбання будівельних матеріалів та виконання робіт, при цьому [PERSON] запевнила позивачку, що тривалий час здійснює діяльність в сфері будівництва та може допомогти їй в ремонті належного їй будинку та присадибної ділянки. [PERSON] з власного рахунку АТ КБ «Приватбанк» в період липня-серпня 2020 році перерахувала на картку [NUMBER] , яка за наявною інформацією належить [PERSON] грошові кошти на виконання договірних зобов`язань в розмірі 81\~900,47 та особисто відповідачу передала 28\~000 грн., зазначене підтверджується банківськими документами та письмовою розпискою. За домовленістю придбання будівельних матеріалів та виконання робіт з боку відповідача повинно було б бути закінченим до 01.10.2020 року, але на даний час з боку відповідача роботи не проведено, будівельні матеріали не придбані, що вказує на невиконання з боку відповідача будь-яких зобов`язань 28.05.2021 року позивачка звернулася до відповідачки з письмовим повідомленням претензією, в якій запропонувала відповідачу вирішити питання щодо повернення їй грошових коштів, однак відповідачка ігнорує вимоги щодо повернення коштів, у зв`язку із зазначеним [PERSON] звернулася із зазначеним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, судове засідання провести без її участі, розглянути справу без її участі та винести заочне рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, жодних заяв, клопотань до суду не надавала, про дату та час розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України \~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно розписки від 27.07.2020 року [PERSON] взяла у [PERSON] 28\~000 грн. на закупівлю будівельних матеріалів, які вона зобов`язувалася надати до 05.08.2020 року, оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, згідно з виписки по витратам по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахунком договору за період 01.07.2020 по 01.09.2020 року [PERSON] в період липня-серпня 2020 році перерахувала на картку [NUMBER] , яка за наявною інформацією належить [PERSON] грошові кошти на виконання договірних зобов`язань в розмірі 81\~900,47 грн, а саме: 25.08.2020 року на суму 3\~768,75 грн.; 02.08.2020 року на суму 4\~140,60 грн.; 21.08.2020 року на суму 9\~962,57 грн.; 17.08.2020 року на суму 2\~371,80 грн.; 17.08.2020 року на суму 11\~859 грн.; 15.08.2020 року на суму 13\~929,30 грн.; 14.08.2020 року на суму 1\~266,30 грн.; 11.08.2020 року на суму 3\~216 грн.; 10.08.2020 року на суму 5\~306,40 грн.; 09.08.2020 року на суму 3\~467,25 грн.; 06.08.2020 року на суму 5\~728,50 грн.; 03.08.2020 року на суму 12\~261 грн.; 02.08.2020 року на суму 2010 грн.; 22.07.2020 року на суму 2\~613 грн. З метою позасудового врегулювання спору 28.05.2021 року позивачка звернулася до відповідачки з письмовим повідомленням претензією, в якій запропонувала [PERSON] вирішити питання щодо повернення грошових коштів, втім [PERSON] вимоги [PERSON] стосовно повернення коштів проігнорувала. Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору позики, укладення якого відбулося в письмовій формі і підтвердження реальності якого позивачем надано суду письмову розписку відповідача про отримання коштів. Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за надані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові ВСУ від 02.07.2014 № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Далі ч. 1,2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правового висновку ВС від 08.07.2019 року по справі №524/4946/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. З наведеного вище суд вважає, що відповідач отримав у позивача грошові кошти, на які у визначений термін повинен був здійснити закупку будівельних матеріалів, відповідач жодним чином не спростував вказані обставини, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 27.07.2020 року у розмірі 109\~900,47 грн. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджені, оскільки позивачем судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду.

Outcome: approved