Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Адвокат Скоробогатий М.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що 22.02.2019 року сторони уклали шлюб. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спочатку, після церковного обряду шлюбу (вінчання) сторони проживали в батьків відповідачки, однак через постійний контроль і нагляд матері відповідачки, в серпні- вересні 2019 року переїхали до будинку матері позивача в [ADDRESS] . Відповідач з самого початку знайомства була спокійна, покірна, сором`язлива та мовчазна, не розказала позивачу про свою вагітність. Після народження дитини, стан здоров`я відповідачки погіршився, в наслідок чого потрапила на лікування до психіатричної лікарні. Після виписки з лікарні відповідач переїхала проживати до будинку матері в [ADDRESS] , де і проживає зараз, в супроводі своєї матері інколи навідується до дитини. Син сторін з самого народження проживає з батьком та перебуває на повному його утриманні. Всі обов`язки по догляді, вихованню сина позивач взяв на себе. Доглядає останнього, відвідує з ним періодичні медичні огляди, купляє їжу, одяг, отримує матеріальну допомогу при народженні дитини. Покликаючись на вищевикладене, просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з ним. Позивач, його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат Скоробогатий М.В. подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Подала відзив на позов, щодо вирішення спору покладається на думку суду, просить розглядати справу у її відсутності. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника органу, подала висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оцінивши докази, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2019 року в Олеській селищній раді Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 22.02.2019, актовий запис № 3. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане Олеською селищною радою 03.06.2020 року, актовий запис № 2) Судом встановлено, що сторони проживають окремо, син сторін, з самого народження, проживає з батьком. Син сторін [PERSON] зареєстрований в будинку позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 31 від 25.01.2022 року та № 285 від 07.06.2021 року. Позивач сам займається вихованням та розвитком сина, піклується, доглядає його, утримує, купує їжу, одяг. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Буської міської ради Олеського старостинського округу № 395 від 27.07.2022 року, [PERSON] зареєстрований та проживає разом з сином [PERSON] в [ADDRESS] , син перебуває на його утриманні. Згідно довідки Управління соціального захисту населення № 332 від 27.07.2022 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Золочівської райдержадміністрації, йому відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.05.2020 року по 01.06.2023 року призначено допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] зареєстрована в будинку позивача за адресою [ADDRESS] , але не проживає з 01.06.2021 року, про що складено акт Виконавчим комітетом Буської міської ради № 394 від 27.07.2022 року. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Верховний Суд у свій постанові №712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Золочівської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] , [INFO] тривалий час проживає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , умови проживання малолітнього в сім`ї батька добрі, з врахуванням того, що матір дитини [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом з батьком, вважають доцільним залишити місце проживання малолітнього з батьком, за місцем проживання останнього. Відповідач не заперечує щодо проживання сина разом з батьком, про що написала у відзиві на позовну заяву. З довідки лікаря психіатра КНП Буської міської ради Буська ЦРЛ № 191 від 09.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , 11.04.1994 зверталася за медичною допомогою в психіатричний кабінет КНП «Буська ЦРЛ», перебуває на диспансерному обліку. Діагноз розлади адаптації, тимчасова депресивна реакція. У постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Під час розгляду справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини за адресою разом з батьком, його прихильність до батька, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з батьком та у соціумі в цілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для сина необхідних умов для проживання, розвитку, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що позов є підставним. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11липня 2017року (заява№ 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). З огляду на викладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що малолітній [PERSON] залишиться проживати з батьком, у звичному для нього середовищі. Крім того, суд зазначає, що залишення малолітнього сина проживати з батьком не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дитини у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з сином. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітнього сина з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання сина сторін [PERSON] з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved