Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 03.09.2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 8781 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 685/7445CLCPT та 686/7445CLCPT від 14.05.2013 року, в тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням цього виконавчого напису, в загальній сумі 22079,71 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 травня 2013 року вона уклала з ПАТ «Платинум Банк» два кредитні договори зі страхування життя позичальника № 685/7445CLCPT та № 686/7445CLCPT. За даними договорами отримала кредитні кошти в сумі 11\~800 грн. та 9817,60 грн., які були перераховані на її поточний рахунок з датою повернення кредиту 03.06.2016 р. На початку червня 2023 позивачу стало відомо, що на даний час щодо неї існує виконавче провадження по стягненню з неї заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів. ПАТ «Платинум Банк» здійснив відступлення права вимоги за вказаними кредитами, і останній набувач права вимоги ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявами про вчинення виконавчих написів, і нотаріус 03.09.2019 року вчинив виконавчий напис № 8781 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості за кредитними договорами в загальнй сумі 22079,71 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис № 8781 від 03.09.2019 року приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. відносно неї є незаконним та, відповідно таким, що не підлягає виконанню. Так, виконавчий напис про стягнення заборгованості вчинений поза межами дії кредитного договору. Крім цього позивач зазначає, що приватний нотаріус взагалі не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис по стягненню заборгованості за споживчим кредитом, оскільки це заборонено законодавством. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року, було зупинено виконання ВП за виконавчим написом № 8781. В судове позивач не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просила розглянути справу у спрощеному порядку. Представник відповідача Товаристваз обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» в судове засідання надали заяву про визнання позовних вимог. Третя особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Приватний виконавець у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.05.2013 року між ПАТ «Платинум-Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори № 685/7445CLCPT та № 686/7445CLCPT, відповідно до умов яких останній надано кредит у розмірі 11800,00 грн. та 9817,60 грн. з датою повернення до 03.06.2016 року. ПАТ «Платінум-Банк», відступили право вимоги до [PERSON] , Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинений виконавчий напис №8781 від 03.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» невиплачені в строк грошові кошти за кредитними договорами № 685/7445CLCPT та 686/7445CLCPT року в загальній сумі 22079,91 гривень, з цієї суми: 10395 грн.25 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2914 грн.09коп.-заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 8620 грн.37коп.-заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею;150 грн.00коп. - плата за вчинення виконавчого напису. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01.11.2017р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018р. було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Не зважаючи на це, приватний нотаріус Гуревічов О.М. вчинив спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 685/7445CLCPT від 14.05.2013 року, який нотаріально не посвідчений. Окрім того, як зазначалось вище безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18,провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656). Як встановлено судом, приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Згідност. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду по суті, то з них слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, передбаченої\~ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1\~ст. 5 закону України «Про судовий збір», а тому витрати по сплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved