Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] 15.07.2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та припинення спільної часткової власності на домоволодіння, яким просить виділити [PERSON] в натурі 2/9 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складає такі приміщення: приміщення №1 - веранда площею 13,90 кв.м.; приміщення № 2 - кухня площею 7,20 кв.м.; приміщення № 3 - кімната площею 9,90 кв.м.; приміщення № 4 - їдальня площею 17,20 кв.м.; приміщення № I - тамбур площею 8,10 кв.м.; а також відповідні господарські будівлі і споруди: сараї під літерами «Г», «Д», вбиральні під літерами «Т», «У»; припинити право спільної часткової власності на виділену частину домоволодіння та господарські будівлі, які розташовані за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та іншими співвласникам. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до Відповідно до Інформаційної довідки від 06.02.2020р. ПБ-2020 № 208 за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності, та право власності зареєстровано за: ??1/12 частина [PERSON] (дата реєстрації 1956 рік); 1/8 частина: [PERSON] (дата реєстрації 1974 рік); ??2/9 частина: [PERSON] (дата реєстрації 2001 рік); 2/9 частина: [PERSON] (дата реєстрації 2003 рік на підставі договору дарування від 07.02.1995 року); 2/9 частина: [PERSON] (дата реєстрації 2005 рік);1/8 частина: [PERSON] (дата реєстрації 2007 рік). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину до частки позивача входять наступні будівлі та споруди: частина житлового будинку, зазначеного на плані Технічного паспорту № ЖБ-4910 від 19.02.2020 р. під літерою «А» жилою площею 112,9 кв.м., сараї під літерами «Г», «Д», вбиральні під літерами «Т», «У». Загальна площа будинку, зазначеного на плані Технічного паспорту № ЖБ-4910 від 19.02.2020 р. під літерою «А», складає 197,90 кв.м., та з огляду на встановлений співвласникам порядок користування житловими приміщеннями та господарськими спорудами, фактично існує три групи приміщень в цьому житловому будинку: група приміщень № 1 загальною площею 56,30 кв.м. користувачем яких є [PERSON] : веранда (13,90 кв.м.), кухня (7,20 кв.м.), кімната (9,90 кв.м.), їдальня (17,20 кв.м.), тамбур (8,10 кв.м.); група приміщень № 2 загальною площею 62,40 кв.м. користувачем яких є [PERSON] : тамбур (1,10 кв.м.), санвузол (1.10кв.м.), тамбур (0,90кв.м.), коридор (4.70кв.м.), кімната (8,40кв.м.), кімната (22,90кв.м.), кімната (13,40кв. м.), кімната (9,90кв.м.); група приміщень № 3 загальною площею 79,20 кв.м. користувачем яких є [PERSON] : кухня (6,50 кв.м.), коридор (9,40 кв.м.), кімната (28,60 кв.м.), кімната (18,90 кв. м.), кімната (10,80 кв.м.), тамбур (5,00 кв.м.). Окрім житлових приміщень будинку під літерою «А» кожен співвласник домоволодіння є користувачем своїх господарських будівель і споруд, а також своєю частиною земельної ділянки. Зазначив, що відповідно до довідки КП «Київське БТІ» від 06.02.2020 р. ПБ-2020 № 208 власником 2/9 частини домоволодіння є [PERSON] . Відповідно до даних з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа МоЖБ-4910) виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» 19.02.2020 року вбачається, що до складу домоволодіння також входить огороджена земельна ділянка, на якій відсутні будь-які житлові або господарські будівлі. До 1995 року домоволодіння складалось з двох об`єктів - житловий будинок під літерою «А» та флігельний будинок під літерою «Б». [PERSON] ніколи не користувався житловим будинком під літерою «А», його частка власності припадала на флігельний будинок під літерою «Б». Зазначив, що позивачу стало відмово про смерть одного із співвласників домоволодіння [PERSON] помер у 2012 році. З огляду на факт смерті співвласника та враховуючи ігнорування позивача на організацію добровільного поділу будинку, позивач змушений звернутись до суду з вказаною позовною заяву про виділення частки в натурі та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у поданому до суду 14.09.2020 року відзиві та 05.07.2023 року письмових поясненнях. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши доводи позивача та її представника, представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України, встановлено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а статтею 367 ЦК України - порядок поділу майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням мотивів. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки від 06.02.2020 р. ПБ-2020 № 208 за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності та зареєстрований за співвласниками: ??1/12 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю Київською державною нотаріальною конторою 29.06.1956 року (дата реєстрації 1956 рік); 1/8 частина: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ю Київської державною нотаріальною конторою 06.02.1974 року (дата реєстрації 1974 рік); ??2/9 частина: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою 28.08.2001 року (дата реєстрації 2001 рік); 2/9 частина: [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом КМНО Павловською С.В. 07.02.1995 року (дата реєстрації 2003 рік на підставі договору дарування від 07.02.1995 року); 2/9 частина: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою 27.05.2005 року (дата реєстрації 2005 рік); 1/8 частина: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою (дата реєстрації 2007 рік) (т. 1 а.с. 26). 28.08.2001 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ( жилий будинок зазначений на плані під літерою «А», дерев`яний, жилою площею 112,9 кв.м., сараї під літерами «Г», «Д», вбиральні під літерами «Т», «У», спорудження № 1-3 (т.1 а.с. 27). Відповідно до висновку ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» від 19.02.2020 року № К-4909 щодо технічної можливості поділу (виділу) об`єкта нерухомого майна, за технічними показниками об`єкт спірного нерухомого майна може бути поділено (виділено) без втручання в несучі стіни та конструкції наступним чином: об`єкт № 1 - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 56,30 кв.м., житловою площею 9,90 к.в.м: приміщення №1 - веранда площею 13,90 кв.м.; приміщення № 2 - кухня площею 7,20 кв.м.; приміщення № 3 - кімната площею 9,90 кв.м.; приміщення № 4 - їдальня площею 17,20 кв.м.; приміщення № I - тамбур площею 8,10 кв.м., що складає цілу ідеальну частку, є відокремленим, має окремий вхід та забезпечений автономними інженерними мережами, розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 28). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка що знаходиться за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 0,0992 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:214:0010 (т. 1 а.с. 58). Слід зазначити, що надаючи такий висновок про поділ об`єкта нерухомого майна, позивач просить здійснити виділ об`єкта нерухомого майна. Порядок виділу в натурі частки майна у справі спільної сумісної власності регулюється, зокрема «Інструкцією, щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженою Наказом №55 від 18.06.2007 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Слід зазначити, що поданий висновок взагалі не відповідає типовій формі висновку про виділ об`єкта нерухомого майна в натурі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Наданий висновок не містить у своїх додатках креслення складових частини домоволодіння, якими фактично володіють та користуються відповідачі, що робить не можливим оцінку фактичної можливості виділу об`єкта в натурі, оскільки у разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені права відповідачів. Слід зазначити, що типову форму висновку про виділ об`єкта нерухомого майна, складеного у позасудовому порядку, передбачено законодавцем в першу чергу для можливості виділу такого об`єкта у добровільному порядку сторонами шляхом звернення до нотаріальних органів. Системний аналіз положень статей 183 358 364 379 380 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. З наданого позивачем висновку, не вбачається, що зазначений у висновку порядок виділення у користування позивачу приміщень, становить саме 2/9 частини спірного домоволодіння, оскільки до вказаного висновку не надано розрахунок часток у спільній власності на об`єкт нерухомого майна, та не зазначено яка саме частка спірного домоволодіння належить позивачу. Оскільки у даному випадку позивач звертається до суду в рамках існування спору про право, кожна обставина, на яку покликається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, повинна бути доведена перед судом належними та допустимими доказами, зокрема в даному випадку обставина технічної можливості запропонованого позивачем способу виділення майна підлягає доведенню шляхом проведення судової експертизи висновком експерта, який відповідає встановленим ЦПК України вимогам, оскільки відповідачами заперечується порядок зазначений позивача, відтак, враховуючи, що сторони, зокрема позивач, з клопотанням про призначення судової експертизи до суду не звертався, тому правові підстави виділяти позивачу частку із майна, що є в спільній частковій власності, саме у запропонованому позивачем варіанті в суду відсутні. Вказане в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed