Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся\~в суд\~з позовом,\~в якому\~просив дії\~і вимоги\~депутата Кропивницької\~міської ради\~Овчінніков Дмитра\~Павловича щодо\~втручання та\~перешкоджання здійсненню\~діяльності ГО\~«Фізкультурно-спортивне\~товариство «ФанКлуб»\~у вигляді\~вимог негайного\~закриття громадської\~організації «ФанКлуб»\~та публічного\~приниження і\~психологічного тиску\~на керівника\~громадської організації\~ [PERSON] \~до виконання\~зазначених вимог\~такого міського\~депутата,\~-\~визнати протиправними\~та такими\~що порушують\~етичні норми\~які передбачені\~статтею 8\~Закону України\~про статус\~депутатів місцевих\~рад. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що 15.07.2022\~року біля\~08.30\~год.\~за місцем\~здійснення діяльності\~громадської організації\~«Фізкультурно-спортивне\~товариство «ФанКлуб»\~вул.\~Короленко,\~69А\~м.\~Кропивницького усно\~звернулась особа,\~яка назвалась\~депутатом місцевої\~ради [PERSON] та\~в грубій\~формі,\~на підвищених\~тонах,\~в присутності\~членів і\~учасників громадської\~організації,\~вимагав негайного\~виклику керівника\~ [PERSON] \~у зв`язку\~з тим,\~що дружина\~депутата [PERSON] ,\~якій Кропивницькою\~міською радою\~передано в\~оренду земельну\~ділянку до\~20\~кв.м\~для розміщення\~тимчасової споруди\~у вигляді\~МАФу з\~назвою « [INFO] »\~розташованого в\~30\~метрах від\~майна громадської\~організації,\~поскаржилась своєму\~чоловіку депутату\~ [PERSON] \~про те,\~що керівник\~«ФанКлуб» [PERSON] , надаючи послуги в приготуванні і місці вживання їжі внутрішньо переміщеним особам і їх дітям, біля МАФу «DONNER HOUSE», перешкоджає її бізнес-діяльності з приготування і продажу з «DONNER HOUSE» шаурми, біляшів, кави, тощо. У зв`язку з чим загальний бізнес- прибуток сім`ї [PERSON] знизився та не вистачає грошей сплачувати оренду за користування такою земельною ділянкою. При особистій зустрічі [PERSON] було усно, в присутності свідків, пояснено, що громадською організацією, а там більш її керівником [PERSON] , не утворюється для його дружини комерційна перешкода, оскільки заходи громадською організацією з надання можливості приготування і вживання їжі в публічних місцях тимчасового розміщення внутрішньо переміщених осіб і їх дітей здійснюються на некомерційній основі та жодним чином ніякого відношення до публічних місць, де вживають їжу, керівник громадської організації не має і впливати на людей немає законного права. Така відповідь, здивувала і ще більш розлютила [PERSON] , що й проявилось в зміні його поведінки на агресивні та грубі висловлювання в адресу позивача в присутності свідків, про закриття клубу. На підтвердження своїх дій відповідач 15.07.2022 року викликав працівника спецінспекції з благоустрою міста [PERSON] та наказав своїм депутатським зверненням скласти на нього протокол за перешкоду бізнесу МАФу «DONNER HOUSE», який розташований на орендованій його дружиною комунальній власності. Такого акта складено не було. Виходячи з вищенаведеного та аналізуючи фактичні дії здійсненні 15.07.2022 року депутатом місцевої ради Дмитром Овчінніков в присутності багатьох свідків відносно нього, доходить до висновку щодо грубого порушення відповідачем етичних норм передбачених статтею 8 Закону України про статус депутатів місцевих рад. Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позов. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2023 року позов прийнято до провадження за підсудністю, відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання. 09.03.2023 року до суду від депутата Кропивницької міської ради Овчіннікова Дмитра Павловича надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач в задоволенні вимог просив відмовити через їх недоведеність та безпідставність. Зазначив, що жодного втручання у діяльність ГО «Фізкультурно-спортивне товариство ФанКлуб» з його боку не було, позов є надуманим та необґрунтованим, не підтверджений жодними доказами. Вказав, що у позивача та його дружини [PERSON] , яка займається підприємницькою діяльністю торгівельного призначення, наявний конфлікт через самовільно зайняту земельну ділянку позивачем за адресою по [ADDRESS] , біля ГО «Фізкультурно-спортивне товариство ФанКлуб», де позивач незаконно розмістив тимчасову споруду торгівельного призначення (павільйон). Знаючи, що він, її чоловік, є депутатом Кропивницької міської ради, позивач намагається всіляко здійснювати наклеп на нього та розповсюджувати недостовірну інформацію, в тому числі і шляхом звернення з даним позовом, таким чином, впливаючи на дії його дружини та, припускаючи, що вона припинить відстоювати свої законні права, як орендар, чиї права порушені, та звертатись до компетентних органів з вимогами знести самочинно встановлений павільйон. \~ \~ \~ \~Від позивача відповіді на відзив до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2023 року витребувано з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області належним чином завірені матеріали перевірки за заявою [PERSON] № 29869 від 15.07.2022 року по виклику «102» стосовно дій, вчинених відносно нього [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Під час\~розгляду справи\~по суті\~від позивача\~до канцелярії\~ суду\~надійшла заява\~про виклик\~свідків та\~дослідження доказів\~з електронним\~носієм інформації.\~Зі змісту\~поданої заяви\~та з\~пояснень відповідача\~у судовому\~засіданні не\~було обґрунтовано,\~які саме\~обставини,\~ що\~мають значення\~для справи,\~можуть підтвердити\~заявлені свідки\~та наданий\~до суду\~електронний носій\~інформації.\~У судовому\~засіданні позивачу\~було роз`яснено\~право користування\~правничою допомогою та оголошено перерву в судовому засіданні. Позивач в судове засідання 27.09.2023 року не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Ларіна Д.С. в судове засідання 27.09.2023 року не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, просила в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно висновку протоколу № 17 від 13.12.2022 року виїзного засідання постійної комісії з питань економічного розвитку, промисловості, підприємництва, інвестицій та регуляторної політики встановлено факт самовільного захоплення позивачем [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належить ФОП [PERSON] та розміщення ним на даній земельній ділянці торговельного павільйону та рекомендовано профільному заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів доручити управлінню містобудування та архітектури Кропивницької міської ради терміново провести засідання комісії з демонтажу тимчасових споруд та малих архітектурних форм, на якому розглянути питання щодо демонтажу торговельного павільйону, самовільно встановленого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (біля спортивно-оздоровчого комплексу «ФанКлуб») Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кропивницької міської ради № 14/09-ак від 06.09.2022 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за те, що 15.07.2022 року, о 09 год.18 хв., за адресою: [ADDRESS] , поряд з кіоском « [INFO] » ФОП [PERSON] розташував кіоск (металеву конструкцію), що зумовила захаращення території, чим порушено вимоги розділу 6, п.7, п.п.7.1 Правил благоустрою території міста Кропивницького, затверджених рішенням міської ради міста Кропивницького від 18.12.2019 року за № 3054. Згідно довідки матеріалів перевірки ЄО № 29869 від 15.07.2022 року Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області 15.07.2022 року до Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області надійшла заява від позивача [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що зі слів заявника [PERSON] словесно погрожував йому. В ході проведення перевірки та виїздом на місце свідків, які б спростували чи підтвердили факт звернення, не виявлено, у зв`язку з їх відсутністю. Зі сторонами конфлікту було проведена профілактична бесіда. Під час проведення перевірки по даним матеріалам інформація щодо грубого порушення не надійшла. Матеріали перевірки ЄО № 29869 від 15.07.2022 року Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області також містять заяву [PERSON] , якою він просив притягнути до відповідальності депутата міської ради [PERSON] , який 15.07.2022 року йому погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою та рапорт про те, що в ході проведення перевірки та виїздом на місце свідків, які б спростували чи підтвердили факт звернення, не виявлено, у зв`язку з їх відсутністю. Зі сторонами конфлікту було проведена профілактична бесіда. Під час проведення перевірки по даним матеріалам інформація щодо грубого порушення не надійшла. Про розгляд звернення [PERSON] повідомлено та вказано, що в разі незгоди з прийнятим рішенням він має право його оскаржити на підставі ст. ст. 16, 17 Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до правової позиції, зазначеної в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Згідно ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: 1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; 2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; 3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; 4) не розголошувати відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, інших відомостей з питань, що розглядалися на закритих засіданнях ради чи її органів і не підлягають за їх рішенням розголошенню, та відомостей, які стосуються таємниці особистого життя депутата місцевої ради або виборця, що охороняється законом, чи стали йому відомі у зв`язку з його участю в депутатських перевірках; 5) не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад; 6) не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень. 2. Регламентом ради чи статутом відповідної територіальної громади можуть бути встановлені також інші правила депутатської етики та заходи впливу щодо тих депутатів місцевих рад, які порушують ці правила. 3. На депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом. Позивач здійснює свій захист на власний розсуд. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач не надав жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог, не обґрунтував, яких саме правил депутатської етики не було дотримано відповідачем та чи передбачено цивільно-процесуальним законодавством обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання дій депутата протиправними та такими, що порушують етичні норми, передбачені статтею 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», враховуючи, що ст. 16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб. Разом з тим позивач звертався в порядку кримінально-процесуального законодавства з заявою про притягнення до відповідальності депутата міської ради [PERSON] , який 15.07.2022 року йому погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою за обставин, викладених у позовній заяві, за наслідками перевірки якої було прийнято рішення посадовою особою Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області та роз`яснено заявнику порядок його оскарження. Доказів оскарження рішення посадової особи Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області матеріали справи не містять. Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 78 ЦПК України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України наголошує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року. Позивачем не доведено та не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджували б порушення його прав у частині втручання та перешкоджання здійсненню діяльності громадської організації, публічного приниження та психологічного тиску на нього з боку відповідача, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України і враховуючи те, що у даній категорії справ позивач звільнений від сплати судового збору, суд відносить витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed