Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказувала, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок, загальною площею 54,50 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., який був побудований [PERSON] у 1950 році, проте право власності на який не зареєстровано. Водночас на час завершення будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно, а тому з моменту завершення будівництва житлового будинку за вказаною адресою [PERSON] набув статусу його власника. 19 грудня 1981 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповідав сину [PERSON] . В Період 1989-1991 років [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, яку прийняв його син [PERSON] , оскільки вступив в управління спадковим майном та залишився проживати у вказаному житловому будинку. Проте за життя [PERSON] свої спадкові права на житловий будинок не оформив та не зареєстрував право власності на нього. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, що складається із успадкованого ним житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач по справі [PERSON] , оскільки подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Однак оформити свої спадкові права на вказаний житловий будинок позивач не має змоги, оскільки право власності на спадкове майно в установленому законом порядку за спадкодавцем не зареєстровано. Саме тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірними є житловий будинок, житловою площею 34,00 кв.м., загальною площею 54,50 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №16/01-32 від 20 лютого 2023 року не зареєстровано. Відповідно до копії договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20 квітня 1950 року, який був посвідчений державним нотаріусом Люботинської нотаріальної контори Харківської області 25 квітня 1950 року [PERSON] отримав в безстрокове користування земельну ділянку, загальною 600 кв.м., для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (колишній в- [ADDRESS] ). Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 31 січня 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в 1950 році були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «А2-1», з ґанком літ. «а1», погребом літ. «ап», загальною площею 54,50 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 20,50 кв.м., а також літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», альтанка літ. «Г», навіс літ. «Д», душ літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», водопровід літ. «К», вигрібна яма літ. «Я», огорожа №2-4. Також як вбачається із копії довідки №17 від 31 січня 2023 року, яка була видана КП «Люботинське БТІ» адреса вказаного житлового будинку була змінена з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ». Станом на 1950 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] набув статусу власника вказаного житлового будинку він набув права в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. 19 грудня 1981 року [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори, та відповідно до якого все належне йому майно заповідав своєму сину [PERSON] , що підтверджується копією вказаного заповіту. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією запису акта про смерть №364 від 26 грудня 1989 року, складеним Вовчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73025302 від 30 червня 2023 року інформація щодо відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. А відповідно до положень ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його\~ (не\~ виключаючи\~ предметів\~ звичайної\~ домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим\~ громадським організаціям. Згідно із ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину за заповітом є його син [PERSON] ..\~ Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було\~ видане Люботинським міським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області 16 жовтня 1963 року. Таким чином суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , став належати [PERSON] , оскільки він вступив в управління спадковим майном та використовував житловий будинок для проживання, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-36/748 від 15 березня 2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з 30 листопада 1984 року по день своєї смерті, а саме [INFO] . Але за час свого життя [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину не отримував та право власності на житловий будинок так і не зареєстрував. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 24 січня 2022 року. Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] позивач по справі, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого. Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. №84/01-16 від 27 квітня 2023 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини подала дочка спадкодавця [PERSON] , заяву про відмову від спадщини ніхто не подавав, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.\~ Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який померла [INFO] . Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] також підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було\~ видане повторно Люботинським міським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області 20 грудня 1991 року. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкувала житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , а тому суд задовольняє позов повністю та визнає за нею право власності на вказаний житловий будинок в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved