Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

В серпні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК « Фінтраст Україна») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5115042 від 24.11.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 5115042 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 25000 гривень, зі сплатою зниженої процентної ставки 0,76 % на день, строком на 30 днів до 24.12.2021 року включно. При цьому умовами кредитного договору визначено, що строк повернення кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. 24.12.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 5700 гривень, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору на 30 днів, до 23.01.2022 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день. 23.01.2022 року відповідачка [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала та не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. В подальшому відповідачка будь-яких платежів за договором не здійснювала. 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 5115042 від 24.11.2021 року. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останньої, яку вона зазначила при укладені кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 03.08.2023 року відповідачка має заборгованість в розмірі 54450 гривень, яка складається з: 25000 гривень - тіло кредиту, 29450 гривень - нараховані проценти. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загалом інфляційні втрати склали 9746,55 гривень, а три проценти річних - 2085,51 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 54450 гривень, інфляційні втрати - 9746,55 гривень, три проценти річних в розмірі 2085,51 гривень, а також судові витрати, з яких 2147,20 гривень судовий збір та 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.08.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Столітній М.М. у судове засідання не з`явився. Згідно заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 25.09.2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 5115042 про надання споживчого кредиту (а.с.44-48). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2500 гривень (п.1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 24.12.2021 року вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (а.с.49). Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п.1.4. Кредитного договору). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (693,50 % річних) та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,76 % в день (277,40% річних) застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандарту процентну ставку , зокрема протягом строку кредиту (03 дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгацію строку договору. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені договором та доступні для інших споживачів,які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents (а.с.19-26), який був підписаний відповідачкою у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С759943. Отримання відповідачкою [PERSON] кредитних коштів в сумі 25000 гривень на платіжну карту [NUMBER] підтверджується довідкою про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» взятих на себе за кредитним договором зобов`язань (а.с.8). Відповідно до картки обліку Договору відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 5700 гривень, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору на 30 днів, до 23.01.2022 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день (а.с.24-35). 23.01.2022 року відповідачка [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала та не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Відповідно до картки обліку Договору за період з 24.11.2021 до 17.04.2023 відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №5115042 від 24.11.2021 року розмір якої складає 54450 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 25000 гривень, за процентами - 29450 гривень. 18.04.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №5115042 від 24.11.2021 року (а.с.37-41). 18.04.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідачку [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідачки, яка зазначена нею у договорі про надання споживчого кредиту (а.с.53). Згідно з п.1.2 Договору Факторингу права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору Факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, витягу з Реєстру Боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором №5115042 від 24.11.2021 року в загальному розмірі 54450 гривень (а.с. 37-42). Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Крім того, факт перерахування коштів підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів на платіжну картку відповідачки, що останньою не заперечується. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а саме: відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором. Враховуючи, що відповідачка належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в обумовлені договором строки не виконала, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 54450 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачкою умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого, позивач має право вимагати від відповідачки сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з травня 2022 року по квітень 2023 року та розрахунок 3% річних за період 24.04.2022 року по 03.08.2023 року. З огляду на викладене, оскільки представником позивача надано розрахунок інфляційних втрат за період з травня 2022 року по квітень 2023 року та розрахунок 3% річних за період 24.04.2022 року по 03.08.2023 року, то вказані вимоги задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №953 від 02.08.2023 року позивачем при зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», сплачено судовий збір у сумі 2147,20 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в сумі 1763,90 гривень, виходячи з розрахунку: 54450 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 2147,20 гривень (сума сплаченого судового збору) / 66282,06 гривень (розмір заявлених позовних вимог). Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень на підставі: копії звіту від 03.08.2023 про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023; копії рахунку на оплату по замовленню №708/02/08 від 02.08.2023; копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серія АІ №1423361 від 03.08.2023; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія КС №9422/10. Допомога полягала в: зборі та аналізі доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складенні позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; поданні до суду позовної заяви в інтересах клієнта. Затрачений час - 10 годин; ціна - 1000 гривень за годину, загальна сума - 10000 гривень. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, відповідачка під час розгляду справи не зазначила про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачкою, яка повторно в судове засідання не з`явилася, не заявлялося. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги, розмір яких суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 8215 гривень, виходячи з розрахунку: 54450 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 10000 гривень (сума, яку сплатив позивач за надання правничої допомоги) / 66282,06 (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial