Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є її батьком, а також внести зміни до актового запису про народження, посилаючись на те, що [PERSON] народилася [INFO] та під час реєстрації її народження у свідоцтві про народження відомості про батька заявниці були зазначені зі слів її матері, оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, але разом проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Після народження заявниці 22 серпня 1989 року було укладено шлюб між її матір`ю [PERSON] та померлим [PERSON] , який виховував заявницю з дитинства, піклувався про неї як про доньку. У заявниці жодного сумніву про те, що померлий [PERSON] не є її батьком у неї не виникало. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт на ім`я заявниці. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої також увійшло нерухоме майно у вигляді: 10/100 спільної частки домоволодіння, об`єкту житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки: площею 0,3668 га, кадастровий номер: 5121480400:01:003:0912; площею 1,8079 га, кадастровий номер: 5121480400:01:003:0911. Заявниця звернулася до органу реєстрації актів цивільного стану про внесення в актовий запис про її народження відомостей про батька померлого [PERSON] , однак їй було відмовлено, оскільки батьком заявниці вказано зі слів матері, яка не перебувала у шлюбі. Враховуючи, що іншим чином встановити факт батьківства між заявницею та померлим [PERSON] не можливо, з метою створення умов для прийняття спадщини, здійснення особистого майнового права на управління та володіння спадковим майном та оподаткування об`єктів спадщини заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою. У судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Представниця заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, однак до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження. Суд, розглянувши заяву про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження, заслухавши обґрунтування представника заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17 березня 1983 року, виданого Арцизьким відділом РАГС Одеської області, [PERSON] , яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 15), народилася [INFO] , її батьком зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а. с. 14, 15). 22 серпня 1989 року між [PERSON] , матір`ю заявниці, та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 серпня 1989 року (а. с. 16). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02 січня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , мати заявниці, померла [INFO] (а. с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25 січня 2023 року, виданого Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9). За життя [PERSON] належало майно у вигляді: 10/100 спільної частки домоволодіння, об`єкту житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26928400 від 17 вересня 2014 року, виданого Реєстраційною службою Арцизького районного управління юстиції в Одеській області (а. с. 11); земельної ділянки площею 0,3668 га, кадастровий номер: 5121480400:01:003:0912, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210707063 від 29 травня 2020 року, виданого державним реєстратором Виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області Нікітою І.В. (а. с. 12); земельної ділянки площею 1,8079 га, кадастровий номер: 5121480400:01:003:0911, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210709133 від 29 травня 2020 року, виданого державним реєстратором Виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області Нікітою І.В. (а. с. 13). Як вбачається з довідки № 02-23/1538 від 06 жовтня 2023 року, виданої Арцизькою міською радою, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , заявницею у справі, по день його смерті, яка настала [INFO] (а. с. 46). Згідно заповіту від 01 жовтня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 182, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого би воно не складалося, а також все те на що він по закону матиме право та буде йому належати на день його смерті заповів [PERSON] (а. с. 4-5, 6), заявниці у справі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38507525 від 01 жовтня 20014 року, виданого Арцизькою районною державною нотаріальною конторою (а. с. 7, 8). Відповідно до листа № 38/248-82 від 01 квітня 2023 року, виданого Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в архіві Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є актовий запис про народження № 78 від 17 березня 1983 року, складений відносно [PERSON] , заявниці у справі, батьком якої зазначено [PERSON] на підставі заяви матері, яка не перебувала у шлюбі, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 18). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з 1988 року по сусідству проживали як одна сім`я, вели спільне господарство [PERSON] та [PERSON] без укладеного шлюбу, від якого народилася заявниця та тільки після народження якої між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [PERSON] відносився до [PERSON] , як до рідної доньки, забезпечував її усім необхідним, проявляв батьківську турботу щодо неї, тому сумнівів не було що вона є його не рідною дочкою. [PERSON] проживала разом з матір`ю та [PERSON] , якого називала батьком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявниця дружила з її донькою, яка періодично була у в гостях у заявниці. [PERSON] відносився до [PERSON] , як до рідної доньки, забезпечував її усім необхідним, проявляв батьківську турботу щодо неї, відвідував батьківські збори, цікавився її навчанням, тому сумнівів не було що вона є його не рідною дочкою. [PERSON] проживала разом з матір`ю та [PERSON] , якого називала батьком. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71660141 від 02 березня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Міцул О.В., інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 73941521 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 73941528 (заповіти/спадкові договори) від 13 вересня 2023 року, листа № 287/01-16 від 27 вересня 2023 року, наданих суду Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 9/2023, спадкоємці відсутні (а .с. 17, 41, 42, 43). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до приписів статті 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини факт їхнього батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Судом встановлено, що під час розгляду даної справи заінтересованою особою Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяв про те, що ним не визнається заява [PERSON] про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народженнята про наявність спору про право не подавалось. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано також і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19). Судом встановлено, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своєю донькою. Про визнання доньки свідчать показання свідків, довідка про спільне проживання заявниці та померлого. Суд бере до уваги те, що у свідоцтві про народження [PERSON] , заявниці у справі, зі слів матері ім`я та по батькові батька записані саме « [PERSON] », а також те, що про смерть [PERSON] наступила за адресою, за якою зареєстрована та проживає заявниця. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. зазначених Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , заявниці у справі, суд дійшов висновку, що вимога про внесення відповідних змін до актового запису про народження заявниці є такою, що також підлягає задоволенню. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви про встановлення факту батьківства,внесення змін до актового запису про народженнята якими доказами вони підтверджуються, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] вимог заяви.

Outcome: approved