Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , постійно проживає в [ADDRESS] . Разом з нею в будинку [ADDRESS] , проживала її мама [PERSON] , [INFO] . Спочатку мама та батько [PERSON] проживали у с. Осинівка, Братського району, Іркутської області, РСФСР, однак, їх сімейне житія не склалося і батько покинув їх із мамою коли їй було 5 років, у зв`язку з чим, мама вимушена була разом з нею повернутися до себе на батьківщину в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, а батько залишився проживати у Російській Федерації і з того часу ніяких зв`язків із ними не підтримував, та їй навіть не відомо про дату його смерті. 09 серпня 1984 року мама [PERSON] особисто на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними забудовами та спорудами, який розташований за адресою: будинок [ADDRESS] , що стверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 09 серпня 1984 року, зареєстрованому в реєстрі за № 119. Згідно реєстраційного посвідчення, Хустське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що житловий будинок [ADDRESS] , в цілому зареєстрований за [PERSON] . Згідно запису у [PERSON] книзі, для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , у даному будинку прописана була її мама, [PERSON] , 1930 року народження, та вона, [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом пре її смерть. Після смерті матері вона єдина спадкоємиця за законом, оскільки вона була єдина донька у матері, інших дітей не було, і вона самостійно доглядала маму до часу її смерті. Згідно довідки Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 26 червня 2023 року вона фактично проживає в [ADDRESS] , та вона дійсно проживала разом до дня смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , будинок побудовано у 1960 році, загальна корисна площа 41,9 кв.м, в яку входять: житлові приміщення площею 13,9 кв.м та допоміжні приміщення площею 28,0 кв.м.. Згідно висновку про вартість від 28 червня 2023 року ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , складає 31 425,00 гривень. Оскільки вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON] , який помер у с. Осинівка, Братського району, Іркутської області, РСФСР, так як дипломатичні відносини з росією розірвано, то оформити свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не видається можливим. Тому просить суд визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , право приватної власності на спадкове нерухоме майно - закінчений будівництвом житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною корисною площею 41, 9 кв.м, в яку входять: житлові приміщення площею 13,9 кв.м та допоміжні приміщення площею 28,0 кв.м. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , та постійно проживає в [ADDRESS] . Разом з позивачкою в будинку [ADDRESS] , проживала її мама [PERSON] , [INFO] . Спочатку батьки позивачки, а саме: мама та батько [PERSON] проживали у с. Осинівка, Братського району, Іркутської області, РСФСР, однак, їх сімейне життя не склалося і батько покинув їх із мамою коли позивачці було 5 років, у зв`язку з чим, мама вимушена була разом з нею повернутися до себе на батьківщину в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, а батько залишився проживати у Російській Федерації і з того часу ніяких зв`язків із ними не підтримував, та позивачці навіть не відомо про дату його смерті. 09 серпня 1984 року мама [PERSON] особисто на підставі договору купівлі-прродажу придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними забудовами та спорудами, який розташований за адресою: будинок [ADDRESS] , що стверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 09 серпня 1984 року, зареєстрованому в реєстрі за № 119. Згідно реєстраційного посвідчення, Хустське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що житловий будинок [ADDRESS] , в цілому зареєстрований за [PERSON] . Згідно запису у [PERSON] книзі, для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , у даному будинку прописана була мама позивачки , [PERSON] , 1930 року народження, та позивачка, [PERSON] , [INFO] . Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом пре її смерть. Після смерті матері позивачка єдина спадкоємиця за законом, оскільки вона була єдина донька у матері, інших дітей не було, і вона самостійно доглядала маму до часу її смерті. Згідно довідки Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 26 червня 2023 року позивачка фактично проживає в [ADDRESS] , та дійсно проживала разом до дня смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , будинок побудовано у 1960 році, загальна корисна площа 41,9 кв.м, в яку входять: житлові приміщення площею 13,9 кв.м та допоміжні приміщення площею 28,0 кв.м.. Згідно висновку про вартість від 28 червня 2023 року ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , складає 31 425,00 гривень. Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у законі та право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Факт смерті спадкодавця стверджено свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 02.10.2012р. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив. Єдиними спадкоємцями першої черги являються: я та мої браття [PERSON] , [PERSON] , які відмовилися від належних їм часток в мою користь, шляхом написання заяв про відмову від спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, позивачка є єдиним спадємцем після сметі матері, яка прийняла спадщину, так як на час смерті проживала з нею, однак перепоною в оформленні спадщини в позасудвому порядку є не можливість отримання свідоцтво про смерть батька [PERSON] , який помер у с. Осинівка, Братського району, Іркутської області, РСФСР, із-за розірвання дипломатичних відносин з росією. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved