Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Іванівської сільської ради, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що вказаний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , та членами колгоспного двору були його дружина [PERSON] (яка померла [INFO] ) та син [PERSON] (який помер [INFO] ). 07.11.2011 року [PERSON] склав на позивача заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивач вимушена звернутись до суду. Позивач у підготовче судового засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника Іванівської сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради від 18.05.2023 року №54 житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору [PERSON] , члени: дружина [PERSON] , син- [PERSON] (а.с.13) \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.4) Відповідно до довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради від 08.06.2023 року №67 [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.5) \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради від 08.06.2023 року №68 [PERSON] на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою був зареєстрований та проживав батько [PERSON] (а.с.9) Згідно заповіту, посвідченого секретарем Глещавської сільської ради від 07.11.2011 року [PERSON] заповів усе належне йому майно своєму внучці [PERSON] (а.с. 10) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] .(а.с.11) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 79/02-31 від 18.05.2023 року [PERSON] біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] , після смерті діда [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Також у вказаній постанові зазначено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 54/2016, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] (а.с. 27) Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивач, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивача та в судовому порядку визнати за ними право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved