Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну прізвища дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини. У своєму позові позивач просить суд змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на прізвище матері « [PERSON] »; внести зміни до актового запису № 446 в Книзі реєстрації народження про народження [PERSON] , [INFO] , зроблене 05 травня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільно стану Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до рішення суду, де у відомості про прізвище, вказати шляхом виключення з графи «Прізвище» записі « [PERSON] » та включити в графу «Прізвище» запис « [PERSON] ». В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вони з 06 вересня 2013 року з відповідачем перебували в шлюбі. 06 вересня 2016 року їх шлюб було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 03 жовтня 2017 року судом було прийнято рішення про стягнення аліментів з відповідача у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 24.07.2017 року. 17 вересня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська винесений вирок [PERSON] , раніше неодноразово судимого за вчинення корисливих злочинів, останній раз 08.12.2017 року Заводським районі судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, 164 ч. 1 КК України. Як зазначено в рішенні суду « [PERSON] , згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2017 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 24.07.2017 року, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 17.10.2017 року. [PERSON] , будучи присутнім під час судового розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання доньки достеменно знав про існування вказаного судового рішення та покладені на нього судом обов`язки. У апеляційному порядку рішення суду не оскаржував. 02.04.2018 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Кам`янського ГТУЮ у Дніпропетровській області Гайдар А.О. попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, зобов`язання в 3-х денний термін надавати довідку з місця роботи державному виконавцю для направлення виконавчого листа за місцем роботи, попередження державного виконавця про зміну місця проживання або роботи. Щомісячне (щоквартальне) надання державному виконавцю копій квитанцій про сплату аліментів. [PERSON] достеменно знаючи про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, будучи офіційно попередженим державним виконавцем про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом сплати аліментів грубо порушив обов`язки щодо необхідності утримання доньки, які покладені на нього як батька ст. 51 Конституцією України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, діючи умисно, у період часу з травня 2018 року по квітень 2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї доньки [PERSON] , будучи працевлаштованим у ТОВ «Донбаське промислово-транспортне підприємство». Маючи заробіток, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини: за травень 2018 року - грудень 2018 року, по 1 577 грн. щомісячно; січень 2019 року - березень 2019 року, по 2 100 грн. щомісячно, квітень 2019 року - 2 315 грн. Загалом сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно, становить 21 231 грн. Таким чином, [PERSON] протягом часу з травня 2018 року по квітень 2019 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2017, коштів на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , і допустив заборгованість зі сплати аліментів за 12 місяців у сумі 21 231 гривень». На даний час відповідач за сукупністю статей відбуває покарання. Як вбачається із вищевикладеного позивач та відповідач прожили разом зовсім мало часу, весь цей час відповідач вів такий спосіб життя, який довів його до відбування покарання. Позивач гадала, що шлюб змінить чоловіка, але відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні доньки ні в шлюбі, ні після розірвання шлюбу. Позивач вирішила змінити прізвище дочки, так як і сама дочка має бажання бути [PERSON] », як мама. Раніше, коли позивач мала хоч якийсь зв`язок із батьком дитини вона зверталась до нього з питання, щодо зміни прізвища доньці, але він не погодився. На даний час у позивача не має жодного зв`язку із відповідачем із вищенаведених підстав. Зміна прізвища цілком відповідає інтересам дитини, і її бажанню, тому що донька бажає носити її прізвище. Батько зовсім не приймає участі у житті дитини. Дитина не знає свого батька. За роки, що відповідач провів на волі, він взагалі бачив дитину декілька разів. Зв`язку у позивача із відповідачем не має, де він відбуває покарання їй невідомо, вони не підтримують зв`язок, тому просити згоду на зміну прізвища у відповідача у неї не має можливості. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначаються СК України. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в місці відбування покарання від отримання позовної заяви з додатками відмовився. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Щербина Ю.О. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. III. Процесуальні дії по справі. 04 квітня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату попереднього судового засідання. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст.275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно до ст.279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 06.09.2013 року уклали шлюб, який було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.09.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 03 жовтня 2017 року судом було прийнято рішення про стягнення аліментів з відповідача у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 24.07.2017 року. 17 вересня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська постановлено вирок відповідачу по даній справі [PERSON] , раніше неодноразово судимого за вчинення корисливих злочинів, останній раз 08.12.2017 року Заводським районі судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, 164 ч. 1 КК України. В постановленому вироку зазначено, що [PERSON] , згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2017 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 24.07.2017 року, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 17.10.2017 року. [PERSON] , будучи присутнім під час судового розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання доньки достеменно знав про існування вказаного судового рішення та покладені на нього судом обов`язки. У апеляційному порядку рішення суду не оскаржував. 02.04.2018 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Кам`янського ГТУЮ у Дніпропетровській області Гайдар А.О. попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, зобов`язання в 3-х денний термін надавати довідку з місця роботи державному виконавцю для направлення виконавчого листа за місцем роботи, попередження державного виконавця про зміну місця проживання або роботи. [PERSON] достеменно знаючи про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, будучи офіційно попередженим державним виконавцем про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом сплати аліментів грубо порушив обов`язки щодо необхідності утримання доньки, які покладені на нього як батька ст. 51 Конституцією України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, діючи умисно, у період часу з травня 2018 року по квітень 2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї доньки [PERSON] , будучи працевлаштованим у ТОВ «Донбаське промислово-транспортне підприємство». Маючи заробіток, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини: за травень 2018 року - грудень 2018 року, по 1 577 грн. щомісячно; січень 2019 року - березень 2019 року, по 2 100 грн. щомісячно, квітень 2019 року - 2 315 грн. Загалом сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно, становить 21 231 грн. Таким чином, [PERSON] протягом часу з травня 2018 року по квітень 2019 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2017, коштів на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , і допустив заборгованість зі сплати аліментів за 12 місяців у сумі 21 231 гривень». На даний час відповідач за сукупністю статей відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії № 94. Позивач вирішила змінити прізвище дочки, так як і сама дочка має бажання бути [PERSON] », як її мати, про що дитина повідомила суду під час розгляду справи в присутності психолога [PERSON] . Суд вважає, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, і її бажанню, тому що донька бажає носити її прізвище. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (стаття 1 Сімейного кодексу України). Стаття 7 СК України, визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до положень статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до частини п`ятої статті 148 СК України в разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини,, а також права батьків виховання дитини передбачені ст.. 150-151 СК України. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1,2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» прийнята резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 17 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року визначає право дитини на охорону здоров`я та право на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Разом з тим, ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків. Відповідно до ч.ч. 7, 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Зміст ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. VI. Висновки суду. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази по даній справі суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] про зміну прізвища дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини. Враховуючи те що відповідач [PERSON] фактично вчинив злочин відносно своєї неповнолітньої дитини - допустив несплату аліментів на її утримання, є засудженим за ст. 164 КК України, враховуючи також думку дитини - доньки [PERSON] , тобто за злочин по відношенню до своєї дитини, [INFO] , яка теж просила суд задовольнити позов, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими позивачкою доказами. VII. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд вважає необхідним сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073.60 грн. стягнути з відповідача в зв`язку з задоволенням позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved