Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2022 р. по справі № 342/112/22, та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів у зміненому розмірі проводити з дня набрання чинності рішенням суду у даній справі до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги\~мотивувала тим,\~щоміж нею та відповідачем 07.02.2013 було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2022 р. по справі № 342/464/22 шлюб між сторонами розірвано, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з позивачкою. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2022 року по справі № 342/112/22 вирішено: стягувати з відповідача в користь позивачки щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»; стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] розпочати з 08.02.2022 і проводити до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача в користь позивачки щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму з подальшою індексацією відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»; стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] розпочати з 08.02.2022 і проводити до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Дане рішення суду набрало законної сили 01.08.2022, на підставі якого видано виконавчий лист, що пред`явлений позивачкою до виконання в органи ДВС. \~ \~ \~ \~Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2833 гривні. На даний час розмір аліментів в сумі 2000 грн є меншим від мінімального розміру, встановленого ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дочки [PERSON] на належне матеріальне забезпечення (утримання). Крім цього, у зв`язку з економічною кризою, введеним на території України воєнним станом відбувається постійне зростання вартості проживання населення, що є загальновідомим фактом та не потребує додаткового доказування, тому доцільним є також і посилання на обставини значного росту в останній час інфляції та цін на продукти харчування, товари для дітей та збільшення витрат на комунальні послуги, особливо в опалювальний сезон. Витрати на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] також зросли, оскільки дитина повинна мати одяг, предмети гігієни, обігріте та належне житло, а також можливість відвідувати гуртки, що сприяє розвитку особистості. Дочка [PERSON] потребує збалансованого харчування, вітамінів, шкільного приладдя, предметів гігієни. Дитина швидко росте, а тому позивачка змушена постійно купувати новий одяг та взуття для неї. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний і повинні покриватися відповідачем щомісяця. \~ \~ \~ \~Щорічний дохід позивачки становить лише 60 290,65 грн, що є недостатнім для забезпечення дочки [PERSON] . Крім того, на її утриманні перебуває також дочка [PERSON] , яка навчається на денній контрактної форми в ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», передбачуваний термін закінчення навчання якої 30.06.2024. Позивачка здійснює оплату навчання дочки [PERSON] в розмірі 28 296,00 грн, відповідач ухиляється від оплати хоча би частини коштів за навчання. Відповідач є фізично здоровим, людиною працездатного віку, на даний час проживає і працює за кордоном в Чехії, є матеріально забезпечений, отримує регулярні доходи в іноземній валюті, інших утриманців немає, отже, має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дані обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судові засідання, призначені на 25.07.2023, 08.08.2023, 14.09.2023 та на 02.10.2023, сторони не з`явилися. Позивачка 20.07.2023 та 14.09.2023 подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дії позивачки не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Про виклик\~до суду\~на25.07.2023 відповідач був повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки за адресою місця фактичного проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки. Повістка про виклик до суду на 08.08.2023 була надіслана відповідачу за адресою його місця фактичного проживання, однак повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти: «адресат за кордоном». Оскільки судова повістка надсилалася відповідачу на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає. Про виклик до суду на 14.09.2023 та на 02.10.2023 відповідач був повідомлений через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідач про причини неявки у судові засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився у судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Виходячи з вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2022 року по справі № 342/464/22 (провадження № 2/342/364/2022), яке набрало законної сили 13 жовтня 2022 р., розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 07 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, відповідний актовий запис за № 2 від 07 лютого 2013 року в Книзі реєстрації шлюбів. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 16 від 07 лютого 2013 р. Вищезгаданим рішенням суду малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зміна способу стягнення аліментів (частина третя статті 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (частина перша статті 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2022 року по справі № 342/112/22 (провадження № 2/342/250/2022), яке набрало законної сили 01 серпня 2022 р., ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь\~\~ [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн, але не менше\~\~50 %\~\~від прожиткового мінімуму для дитини\~\~відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до\~ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»; стягнення аліментів\~\~на утримання доньки [PERSON] розпочати з 08.02.2022 і проводити до досягнення дитиною повноліття;\~рішення в\~частині стягнення\~аліментів підлягає\~обов`язковому негайному\~виконанню в\~межах \~суми платежу\~за один\~місяць.\~ На\~виконання вищезгаданого\~рішення суду\~Городенківським районним\~судом Івано-Франківської\~області позивачці\~05\~липня 2022\~року видано\~виконавчий лист. Позивачка звернулась\~з позовом\~про зміну\~способу стягнення\~аліментів та\~просить стягувати\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на дочку [PERSON] в частці від заробітку (доходу) платника аліментів, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Право вибору способу стягнення аліментів у твердій сумі або в частині від заробітку (доходу) закріплено виключно за одержувачем аліментів. При цьому законом не встановлено підстав,\~\~за яких\~\~це право одержувача може бути обмежено. Суд, з урахуванням встановлених обставин справи та відповідно до вимог Закону може лише визначати величину стягнення аліментів. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Отже, батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку. При вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів суд враховує, що у зв`язку з суттєвим зростанням цін, збільшились витрати на утримання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] . Як встановлено судом, відповідач інших утриманців не має, проживає за межами України, тобто має достатній дохід. На спростування наведеної інформації [PERSON] жодних доказів не надав. Враховуючи \~вищенаведене,\~обставини,\~визначені ст.182\~СК України,\~суд \~вважає,\~що є\~ підстави\~для задоволення\~позову та\~зміни способу\~стягнення з\~відповідача аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу)\~щомісяця,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved