Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб від якого вони мають малолітню дитину [PERSON] . Зазначає, що за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2014 року було призначено стягнення аліментів на утримання її та дитини, але відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, та 03 грудня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було позбавлено батьківських прав відповідача, яке в подальшому було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та є злісним неплатником аліментів, характеризується негативно за місцем свого проживання, має неодноразову судимість, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, і усвідомлення дитиною того, що [PERSON] є його батьком досить сильно травмує його тендітну дитячу психіку, а дитина має певні особливості зі статусом дитини з інвалідністю і перебуває на інклюзивному навчанні. У зв`язку з вищезазначеним вона звернулась до суду з цією позовною заявою для захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, оскільки не позбавлення в судовому порядку відповідача батьківських прав істотно ускладнює та перешкоджає в реалізації прав дитини, у зв`язку із чим вона просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12 липня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, також відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. При цьому представником позивача було надано суду нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , в якій він повідомив суд, що не має можливості у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини - [PERSON] , просив розглядати позов без його присутності, визнав позовні вимоги і не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи надала суду заяву в якій просила розглянути цивільну справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, а також долучила до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи покази свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №836, та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а. с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що 10 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №01, та після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а. с. 9). Також судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №951 (а. с. 10). Матеріалами справи також підтверджено, що 04 грудня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи із 21 липня 2014 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , трирічного віку, а також на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 21 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін, яке набрало законної сили 16 грудня 2014 року (а. с. 11-13). Судом встановлено, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1821 від 11 січня 2022 року, виданою начальником управління майном колишнього смт. Таромське Дніпровської міської ради Бондаренко О.Г. (а. с. 14). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ленінської районної у місті ради від 17 липня 2015 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 15). Матеріалами справи також підтверджено, що 03 грудня 2015 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та позбавлено батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина - [PERSON] , 30 червня 2014 року, яке було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] (а. с. 16-24). Також судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] у виконавчому провадженні №49437798, зробленого державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Артьомовим К.Ю. за №85930127 від 05 травня 2023 року, станом на 01 травня 2023 року борг [PERSON] зі сплати аліментів складає 33 655,73 грн. (а. с. 25-30). Крім того, відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , №103 від 12 травня 2023 року, за підписами класного керівника 2 класу [PERSON] та директора КЗО «НВК №72» Тюміної Владислави, встановлено, що матір відвідує батьківські збори та постійно приймає активну участь у житті сина, матір - [PERSON] користується авторитетом серед батьківської та педагогічної громадськості, а батько - [PERSON] заклад освіти не відвідував жодного разу, навчальними досягненнями та здобутками сина не цікавився (а. с. 31). З наявного в матеріалах справи медичного висновку КНП «Міська поліклініка №1» ДМР №24 від 12 травня 2021 року судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має діагноз - дитячий аутизм, а з посвідчення Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , як дитині з інвалідністю призначена державна соціальна допомога (а. с. 32, 34). Згідно довідки медичного директора КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР Вишневської Наталії [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом лікаря-психіатра дитячого з 2019 року і приймає лікування, та на протязі всього періоду нагляду, дитиною опікується мати [PERSON] і згідно медичної документації батько дитини на прийом не з`являвся жодного разу, здоров`ям дитини не цікавився (а. с. 71). Крім того, у висновку практичного психолога, корекційного психолога КЗО «НВК №72» [PERSON] №172 від 06 липня 2023 року зазначено, що психолог вважає за неможливе появу і подальшу присутність у житті дитини батька як психотравмуючого фактору та виникнення у зв`язку з цим гострої, з переходом у латентну, стресової ситуації з передбаченими негативними наслідками для здоров`я дитини (а. с. 72-73). В матеріалах справи також наявний акт, який було складено за адресою: [ADDRESS] , за підписами сусідів [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) та голови квартального комітету Грачова І.М. від 23 травня 2023 року, в якому зазначено, що за увесь час батько [PERSON] не з`являвся до дитини, не опікувався ним, жодного разу не розважав його, на дитячому майданчику біля будинку, до дитячого садку його не відводив та не супроводжував по дорозі звідти, батька дитини не бачили з осені 2013 року, а дитиною опікується лише матір - [PERSON] (а. с. 74). З наявного в матеріалах справи вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2018 року у справі №205/3416/18 встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, та на підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а. с. 81-82). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року [PERSON] у справі №204/8837/20 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (а. с. 83). Крім того, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року у справі №204/3581/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а. с. 84-85). Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради за № 3/9-112 від 28 червня 2023 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах малолітнього позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малололітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 64-65). У судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили обставини викладені у позовній заяві, а також те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не приймає участь у вихованні дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Беручи до уваги те, що відповідач, будучи батьком дитини, не цікавиться життям сина, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що відповідач надав нотаріально завірену заяву в якій визнав позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує надану до суду заяву [PERSON] засвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черняк С.М., в якій відповідач зазначив, що не має можливості в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини - [PERSON] , визнає позовні вимоги та вважає справедливим висновок органу опіки та піклування, і не заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки в інтересах дитини вважає доцільним позбавити його батьківських прав. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що останній характеризуються негативно, оскільки протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та навчанням дитини, під час розгляду справи не змінив свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків та визнав, що позбавлення його батьківських прав буде в інтересах дитини і не заперечував щодо задоволення позову, що свідчить про відсутність у нього наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд з урахуванням відсутності клопотання позивача про стягнення з відповідача судового збору залишає судові витрати за нею.

Outcome: approved