Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення неправильності в актовому записі. Вимоги заявниці мотивовані тим, що батько Заявника [PERSON] народився [INFO] . Згідно Запису про народження № 26 від 11 квітня 1927 року, складеного Народним комісаріатом внутрішніх справ Радянського району Київської округи, батьками [PERSON] були - [PERSON] (національність - латвієць) та [PERSON] (національність - українка). За радянських часів, крім громадянства, встановлювалась й зазначалась в паспортних документах також національність кожної особи п`ятнадцяти республік СРСР. Таким чином, поряд з громадянством батька Заявника, його національність визначалась як латвієць за спорідненням від свого батька. Водночас, як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041312970 від 08.09.2023, у розділі «реєстрація актового запису про шлюб; Відомості про чоловіка; Національність» зазначено - [PERSON] «росіянин», замість «латвієць». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041312843 від 08.09.2023, Заявник - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) народилась [INFO] , актовий запис № 14 від 09 лютого 1952 року, складений Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Проте, у вказаному витязі відсутні дані про видане свідоцтво про народження Заявника, а саме серія та номер такого свідоцтва. Як вбачається з виданого свідоцтва про народження Заявника від 23 лютого 1952 року, його серія «ЯК», а номер [NUMBER] . Відсутність повних даних про видане свідоцтво про народження Заявника в Державному реєстрі створює формальні перешкоди для підтвердження факту видачі такого свідоцтва відповідними компетентними органами. Разом з тим, відповідно до вищезазначеного Витягу, у відомостях про батька Заявника - [PERSON] , також неправильно зазначено національність батька, а саме «українець», замість «латвієць», але водночас, у свідоцтві про народження Заявника від 23 лютого 1952 року серії [NUMBER] , у графі «Батько - [PERSON] » зазначено, що національність батька - «латвієць». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041313175 від 08.09.2023, в актовому записі № 3405 від 11 червня 1971 року, складеного Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у графі «Відомості про дружину - [PERSON] , національність» вказано «українка» замість правильного «латвійка». Разом з тим, у свідоцтві про шлюб Заявника від 11 червня 1971 року серії [NUMBER] у графі «громадянка [PERSON] » зазначено національність «латвійка». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041314213 від 08.09.2023 щодо дочки [PERSON] , у графі «Відомості про матір; Національність» неправильно зазначено національність матері, а саме «українка» замість правильного «латвійка». Проте, в свідоцтві про народження дочки Заявника, видане 11 квітня 2017 року серії [NUMBER] , національність матері, тобто Заявника взагалі відсутня. На думку Заявника у всіх вищезазначених документах були допущені формальні помилки в національності його батька, а далі - й в національності самого Заявника, а також в національності Заявника, вказаного в актовому записі про народження дочки Заявника. З метою внесення відповідних виправлень до актових записів Заявник звернувся до Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), але йому було відмовлено у внесенні виправлень через відсутність підстав. Внесення відповідних змін до актового запису Заявнику потрібні для підтвердження своєї дійсної національності, продовження її визнання на своїх дітях та онуках, як це передбачено відповідним законом. На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд: 1)Встановити часткову неправильність актового запису № 44 про шлюб батька [PERSON] в реєстрації актового запису про шлюб, що був складений 16 червня 1951 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, зареєстрований у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 1 вересня 2012 року за № 00079462637 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області в розділі "Відомості про чоловіка" [PERSON] в графі "національність", де зазначено "росіянин" замість "латвієць", із внесенням змін (виправлень) в актовому записі цивільного стану вказавши в графі "національність" чоловіка [PERSON] «латвієць" замість «росіянин»; 2)Встановити часткову неправильність актового запису № 14 про народження [PERSON] в реєстрації актового запису про народження, що був складений 09 лютого 1952 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрований у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження 31 березня 2017 року за № 00135197659 реєстратором Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в розділі "Відомості про батька" [PERSON] в графі "національність", де зазначено "українець" замість "латвієць", із внесенням змін (виправлень) в актовому записі цивільного стану вказавши в графі "національність" батька [PERSON] «латвієць" замість «українець» та з внесенням відомостей в актовий запис про видане свідоцтво про народження Заявника серії та номеру такого свідоцтва, а саме - серії «ЯК» та номеру « [NUMBER] »; 3)Встановити часткову неправильність актового запису № 3405 про шлюб [PERSON] в реєстрації актового запису про шлюб, що був складений 11 червня 1971 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстрований у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 15 березня 2012 року за № 00065072834 реєстратором Центрального відділу державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї в розділі "Відомості про дружину" [PERSON] в графі "національність", де зазначено "українка" замість "латвійка", із внесенням змін (виправлень) в актовому записі цивільного стану вказавши в графі "національність" дружини [PERSON] «латвійка" замість «українка»; 4)Встановити часткову неправильність актового запису № 3225 про народження дочки [PERSON] в реєстрації актового запису про народження, що був складений 30 жовтня 1973 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва, зареєстрований у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження 6 квітня 2012 року за № 00067168450 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва в розділі "Відомості про матір" [PERSON] в графі "національність", де зазначено "українка" замість "латвійка", із внесенням змін (виправлень) в актовому записі цивільного стану вказавши в графі "національність" матері [PERSON] «латвійка" замість «українка» та в Свідоцтві про народження дочки Заявника, вказавши в розділі «Мати [PERSON] » національність матері «латвійка». У судове засідання заявник та представник заявника не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві представник заявника просить проводити розгляд справи в його відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] - [PERSON] народився [INFO] . Згідно Запису про народження № 26 від 11 квітня 1927 року, складеного Народним комісаріатом внутрішніх справ Радянського району Київської округи, батьками [PERSON] були - [PERSON] (національність - латвієць) та [PERSON] (національність - українка). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041312970 від 08.09.2023, у розділі «реєстрація актового запису про шлюб; Відомості про чоловіка; Національність» зазначено - [PERSON] «росіянин», замість «латвієць». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041312843 від 08.09.2023 Заявник - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) народилась [INFO] , актовий запис № 14 від 09 лютого 1952 року, складений Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Проте, у вказаному витязі відсутні дані про видане свідоцтво про народження Заявника, а саме серія та номер такого свідоцтва. Як вбачається з виданого свідоцтва про народження Заявника від 23 лютого 1952 року, його серія «ЯК», а номер [NUMBER] . Відсутність повних даних про видане свідоцтво про народження Заявника в Державному реєстрі створює формальні перешкоди для підтвердження факту видачі такого свідоцтва відповідними компетентними органами. Відповідно до вищезазначеного Витягу, у відомостях про батька Заявника - [PERSON] також неправильно зазначено національність батька, а саме «українець», замість «латвієць», але водночас, у свідоцтві про народження Заявника від 23 лютого 1952 року серії [NUMBER] , у графі «Батько - [PERSON] » зазначено, що національність батька - «латвієць». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041313175 від 08.09.2023, в актовому записі № 3405 від 11 червня 1971 року, складеного Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у графі «Відомості про дружину - [PERSON] , національність» вказано «українка» замість правильного «латвійка». У свідоцтві про шлюб Заявника від 11 червня 1971 року серії [NUMBER] у графі «громадянка [PERSON] » зазначено національність «латвійка». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041314213 від 08.09.2023 щодо дочки [PERSON] , у графі «Відомості про матір; Національність» неправильно зазначено національність матері, а саме «українка» замість правильного «латвійка». Проте, в свідоцтві про народження дочки Заявника, видане 11 квітня 2017 року серії [NUMBER] , національність матері, тобто Заявника взагалі відсутня. З метою внесення відповідних виправлень до актових записів заявник звернувся до Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), але їй було відмовлено у внесенні виправлень через відсутність підстав. Внесення відповідних змін до актового запису Заявнику потрібні для підтвердження своєї дійсної національності, продовження її визнання на своїх дітях та онуках, як це передбачено відповідним законом, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Вирішуючи по суті вимоги заявника, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Положенням ч. 1 ст. 22 вказаного Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012 року та №1161/5 від 03.08.2012 року. Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Згідно із п. 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до абз. 2 п. 3, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07 липня 1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду, суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 22 вказаного Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відділами державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7 Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із п. 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною у додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Той факт, що батько заявника [PERSON] - [PERSON] за національністю є «латвійцем», а відповідно і національність заявника також є «латвійка», знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та доведений належними та допустимими доказами. Також суд зазначає, що відповідно до письмових доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається невідповідність номера свідоцтва про народження заявниці. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved