Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

29 вересня 2023 року представник заявника [PERSON] - адвокат Книгницька Лілія Анатоліївна звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, у якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на території садівничого товариства «Мирний» смт. Антонівка м. Херсон Херсонська область. Представник заявниці надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, від начальника відділу надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу, клопотання чи заперечення відсутні. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] у смт. Антонівка Херсонської області померла [PERSON] , [INFO] , причиною смерті зазначено: множинні осколкові сліпі поранення з пошкодженням магістральних судин з гострою крововтратою. Зазначений факт підтверджується даними, які містяться в медичному свідоцтві про смерть № 293 нк від 18 травня 2023 року, виданого (назва установи зазначена російською мовою) «Госудапрственным бюджетным учреждением здравоохранения Херсонской области «Бюро судебно-медицинской экспертизы» Новокаховское отделение. Суд зазначає, що родичами, в розумінні Цивільного процесуального кодексу є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб (статті 20, 52 ЦПК України). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд зазначає, що на сьогоднішній день законодавець не дає чіткого визначення, що таке родина та родинні відносини. Однак, найкраще визначення цих понять міститься в роз`ясненнях щодо практичного застосування окремих вимог нормативно-правового акта Національного банку України від 03 квітня 2008 року №13-121/1456-4193, в якому зазначено, що, виходячи з вимог Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Заявниця є донькою чоловіка померлої [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, відповідно до якого батьками [PERSON] , [INFO] записані « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19 лютого 2005 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , [INFO] було змінено прізвище на [PERSON] на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 21.06.2003 року. Батько заявниці [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] проживали на окупованій території Херсонської області на території СТ «Мирний», та після 11 травня 2023 року перестали виходити на зв`язок. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрував шлюб 19 грудня 1998 року з [PERSON] . На час смерті [PERSON] , була зареєстрована за адресою: Херсонська область, м. Херсон. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023231030000928 від 19.05.2023 року Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України по факту того, що на території м. Олешки СТ «Мирний» загинули [PERSON] , 1955 року народження та [PERSON] , 1952 року народження. Заявниця [PERSON] є падчіркою померлої [PERSON] . Відомості про місце перебування інших родичів померлої невідомі. Тому заявниця на теперішній час є близьким родичем померлої. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не є можливим, оскільки смерть мачухи заявниці [PERSON] відбулася на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати правовстановлюючий документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. №2398-VI. Місцем смерті [PERSON] є Херсонська область, м. Херсон, смт. Антонівка. Крім того на підтвердження факту смерті [PERSON] заявницею до матеріалів позовної заяви додані посмертні фото останньої. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 строком 90 діб. Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 строком 90 діб. Указом Президента України № № 254/2023 від 01травня 2023року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 строком 90 діб. Згідно з даними відкритого доступу інформаційних агентств України та офіційних повідомлень посадових осіб органів державної влади України лівий берег річки Дніпро, на час смерті [PERSON] , був окупований, а органи державної влади України, зокрема відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні не здійснював свої повноваження. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Україні неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання державної допомоги на поховання та оформлення спадщини. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, факт смерті мачухи не можливо зареєструвати у державному реєстрі, а тому, з метою захисту прав і свобод, заявниця змушена звертатися до суду з даною заявою, яку просить суд задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частин 1, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, зокрема, встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства ( аналогія права). Аналіз викладеного вище вказує, що посилання заявниці на положення ст. 317 ЦПК України є помилковими, бо Верховною Радою України станом на час подання заяви, тобто станом на 28 вересня 2023 року смт. Антонівка м. Херсон не визначено тимчасово окупованою територією України, проте така територія визнана територією, яка перебуває під тимчасовою окупацією, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15.12.2022 року № 297. На даний час заявниця бажає отримати свідоцтво про смерть своєї мачухи, встановленого Українським законодавством зразка, але не має змоги, оскільки в неї відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть, яке відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, зокрема лікарське свідоцтво про смерть належної форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки така реєстрація не можлива без відповідного рішення суду. Тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Також суд вважає за доцільне на підставі ст.ст.10, 430 ЦПК України допустити рішення суду до негайного виконання. На підставі викладеного, та,

Outcome: approved