Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони перебувають у шлюбі з жовтня 2012 року, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачкою. З вересня 2019 року сторони мешкають окремо та фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені, а тому позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення\~6 місяців, провадження по вказаній справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року провадження по вказаній справі поновлено та справу призначено до розгляду на 05 жовтня 2023 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач надла заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 червня 2012 року, про що 01 червня 2012 року зроблено актовий запис № 336 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Із позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила своє існування. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово\~сімейний\~засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово\~союз\~підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п.10постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст.56\~Сімейного Кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч.2ст.114 Сімейного Кодексу Україниу разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved