Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] третя особа: Орган опіки і піклування Коростишівської міської ради Житомирського району Житомирської області про зміну місця проживання дитини та визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 20.07.2002 до 13.10.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] . Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] . Відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2015 р., ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 31.08.2016 р., ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2017 р. по цивільній справі № 280/1299/14-ц, неповнолітню дитину - [PERSON] , а також нині повнолітню [PERSON] залишено на виховання і проживання з матір`ю - відповідачем у справі. З відповідачем фактично не проживали разом з 16.08.2014 р. До середини липня 2021 року відповідач проживала у орендованих квартирах в м. Коростишів Житомирської області. В цей період діти, попри рішення судів проживали з позивачем, то з відповідачем, на їх вибір, орієнтовно однаковий обсяг часу. [PERSON] брав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своїх дітей, цікавився їх навчанням, життям. В липні 2021 року відповідач одружилась та виїхала на постійне місце проживання в м. Бердичів Житомирської області - за місцем реєстрації свого чоловіка. Неповнолітня дочка - [PERSON] за своїм власним бажанням, а також з волі відповідача, залишилась на вихованні та постійному проживанні з позивачем, проживає до даного часу та перебуває на утриманні у позивача. Протягом півтора року відповідач участі в матеріальному утриманні не бере, спілкується з дочкою - телефоном. Після виїзду відповідача на постійне місце проживання в м. Бердичів діти у 2021 відвідували матір -біля трьох разів на рік. Протягом 2022 р. відповідач зустрічалась з дітьми тричі в м. Коростишів. Неповнолітня дочка - [PERSON] постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло належить на праві спільної власності особисто позивачу та його матері - [PERSON] , яка не проживає за вказаною адресою з квітня 2010 року. Вказана квартира є нормальною та придатною для проживання неповнолітньої дитини. Дочка має окрему омебльовану кімнату з дворівневим ліжком, меблями для одежі, книг, іграшок, особистих речей. У дитини є комп`ютер, місце для навчання, відпочинку, ігор, спілкування з друзями. Умови для нормального життя та розвитку для неповнолітньої [PERSON] забезпечено на належному рівні повністю. Позивач зазначає, що приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини, постійно цікавиться навчанням та життям дитини у навчальному закладі, відвідує батьківські збори, позашкільні та позакласні заходи. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив відносно позовних вимог не подавала, будь яких заяв та клопотань до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні, 24.07.2023, представник третьої особи - органу опіки та піклування Коростишівської міської ради Наумов О.Г. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначив, що відповідач [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, повідомила, що не заперечує щодо проживання дочки з батьком, однак не вбачає доцільності визначення місця проживання дитини з батьком. В подальшому представник в судове засідання не з`явивсь, до суду подав заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. В судовому засіданні була заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка висловила свою прихильність щодо проживання з батьком, з яким проживає з 2021 р., оскільки мама приділяла їй мало уваги, та мама не може забезпечити її належними умовами проживання. В судовому засідання свідок [PERSON] , суду показала, що вона є старшою, повнолітньою дочкою сторін. Її сестра [PERSON] , з 2021 р. постійно проживає з батьком, вони мають гарні, дружні стосунки, батько забезпечує сестру всім необхідним, з мамою спілкуються рідко. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та мати - [PERSON] і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2015 р., яке було предметом розгляду судами апеляційної та касаційної інстанції та набрало законної сили, 31.08.2016 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. При розірванні шлюбу залишено прізвище відповідача [PERSON] -« [PERSON] » . Відповідно до актів № 252 від 23.03.2022 та № 268 від 16.02.2023 р. обстеження по факту постійного проживання неповнолітньої дитини разом з батьком слідує, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] постійно проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його вихованні та утриманні. Мати дитини [PERSON] , з серпня 2014 р. не проживає за даною адресою, а з серпня 2021 р. проживає в м. Бердичів, Житомирського району. Умови життя та розвитку для дитини забезпечені повністю. Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2023/001555531 та № 2023/001555472 позивач [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.12). Як зазначає позивач, відповідач проживає в іншому населеному пункті - м. Бердичів, Житомирської області, не приділяє доньці уваги у достатній кількості, матеріально дитину не забезпечує. Рівень його доходів є достатнім, щоб забезпечити всі потреби дитини на належному рівні та щоб донька розвивалась у комфортних умовах. Житлом забезпечений, що підтвердив наданими до суду документами, а саме: свідоцтвом № [NUMBER] на право власності на житло. Відповідно до характеристики, яка видана Ліцеєм № 2 ім. Л.Х. Дарбіняна Коростишівської міської ради - [PERSON] , [INFO] навчається у даному закладі з 2016 р., зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, уважна учениця. Дитина всім необхідним для навчання забезпечена. Безпосередньо контакт зі школою підтримує лише батько дитини - [PERSON] , дитина завжди доглянута, одягнута. Батько дитини завжди відвідує батьківські збори. Згідно висновку органу опіки та піклування Коростишівської міської ради, що затверджений рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 207 від 21.07.2023, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, останні вважають за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно з частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як і з статті 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також створення позивачем належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дитини. Водночас, визначення місця проживання дитини з [PERSON] по своїй суті не є розлученням матері з дитиною, і жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Outcome: approved