Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У липні 2023 року [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом до Херсонської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] , якому на підставі договору міни, належала частина квартири [ADDRESS] . Після смерті діда спадкова справа не заводилась. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] в м.Херсоні (яке на той час перебувало в окупації). Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.06.2023 року встановлено факт смерті [PERSON] . Мати позивача звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй було повідомлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.02.2009 року склали заповіт на належну їм квартиру, яку заповіли своїй онуці [PERSON] , [INFO] . 23.06.2023 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , однак нотаріус листом відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посилаючись на пропущений строк для прийняття спадщини. 27.06.2023 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON] , однак нотаріус листом відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посилаючись на пропущений строк для прийняття спадщини. Ураховуючи наведене та вважаючи, що шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин через окупацію м.Херсон, запровадження військового стану по всій території України, а також необізнаність про наявність заповіту на її ім`я, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті: бабусі _ [PERSON] , [INFO] та дідуся [PERSON] , померлого [INFO] . Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.07.2023 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Пояснення учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просять слухати справу у відсутність їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд встановив, що 13.06.1959 року, дід позивача [PERSON] та бабуся позивача [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане міським РАЦС м. Краснотуринська, Свердловської області, актовий запис 429. [INFO] , в період шлюбу, у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане міським РАЦС м. Краснотуринська, Свердловської області, актовий запис №382. 08.07.1989 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.06.2023 № 00040336130. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO] . 29.01.1991 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 30.06.2023 №00040336574. 10.10.1995 року [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, ім`я, по батькові серії [NUMBER] , зареєстрованим Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, актовий запис №43. 26.12.1995 року, після укладення шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану у м. Херсон, актовий запис 638, мати позивача [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 08.12.2006 року, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені видане Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 70 08.12.2006 року, після зміни прізвища, позивачу видане нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 820. 21.07.2015 року, після укладення шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського РУЮ. Обставини справи. [INFO] , помер дідусь позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального УМ (м. Одеса). За життя, [PERSON] на підставі договору міни, належала частина квартири за адресою: [ADDRESS] , інша частина кварти належала [PERSON] . Після смерті діда [PERSON] , спадкова справа не заводилась. [INFO] , померла бабуся позивача [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального УМЮ (м. Одеса). В зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть [PERSON] було видане окупаційною владою, мати позивача, після деокупації міста Херсона виїхала до м. Одеса та звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] . Рішенням Київського районного суду від 20.06.2023 у справі №947/19486/ 23 встановлено факт смерті [PERSON] та [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального УМЮ (м. Одеса) видане свідоцтво про смерть. Після отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , мати позивача [PERSON] , з метою оформлення спадщини звернулась до нотаріальної контори, де їй було повідомлено, що за даними спадкового реєстру [PERSON] та [PERSON] 05.02.2009 року склали заповіт на належну їм квартиру, яку заповіли своїй онуці - [PERSON] [INFO] (позивачу по справі). 23.06.2023 року, [PERSON] звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Листом Приморської державної нотаріальної контори №17676/02-14 від 30.06.2023, їй повідомлено, що її заяву зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 23.06.2023 за № 1516 та заведено спадкову справу за №357с/2023 до майна [PERSON] , та рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 27.06.2023 року, [PERSON] звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] . Листом Приморської державної нотаріальної контори №1768с/02-14 від 30.06.2023, їй повідомлено, що її заяву зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 27.06.2023 за № 1537 та заведено спадкову справу за №367с/2023 до майна [PERSON] , та рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 та 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини посилалась на те, що в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, на початку березня 2022 року м.Херсон, де вона проживає було окуповано військами РФ. Крім того позивачу не було відомо про наявність заповіту, складеного у 2009 році її дідом та бабою. Суд знаходить підстави для задоволення вимог позивача, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія м.Херсон з 01 березня 2022 по 11 листопада 2022. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі,у межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами,передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зав`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності поважних причин пропуску останнім строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті діда та баби. Аналізуючи викладене та оцінюючи наявні у справі докази, приймаючи до уваги встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачкою строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та надання позивачу строку тривалістю 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved