Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним позовом в якому, з урахуванням поданих уточнень до позовної заяви, просила визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Бойко Клінік» №5 від 26.01.2023 року про її звільнення, поновити її на посаді менеджера із збуту в ТОВ «Бойко Клінік» та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 26.01.2023 року по 16.08.2023 рік у сумі 50\~263,20 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до наказу №29 від 11.11.2022 року вона була прийнята на роботу до ТОВ «Бойко Клінік» на посаду менеджера із збуту та почала працювати з 14.11.2022 року із встановленим строком випробування у три місяці. Наказом директора ТОВ «Бойко Клінік» №5 к від 26.01.2023 року її було звільнено з посади менеджера із збуту на підставі п.11 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із встановленням її невідповідності займаній посаді протягом строку випробування. Зазначила, що її звільнення було проведено із порушеннями вимог трудового законодавства, а посилання роботодавця на факт її невідповідності займаній посаді є безпідставним та недоведеним. Так, при прийнятті на роботу її не було належним чином ознайомлено із посадовими обов`язками; під час випробувального терміну не встановлювався план проходження такого випробування із зазначенням доручень чи завдань, які вона повинна була виконати, терміни їх виконання. За результатами випробування роботодавцем не складався відповідний звіт, який би достеменно вказував на невиконання таких завдань. Крім того, вона є одинокою матір`ю та на її утриманні є двоє малолітніх дітей, про що нею було повідомлено роботодавця при прийняття на роботу, що виключає можливість її прийняття на роботу з випробуванням. Роботодавцем було проігноровано такий факт. У поданому відзиві відповідач ТОВ «Бойко Клінік» позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначено, що згідно наказом ТОВ «Бойко Клінік» №29 від 11.11.2022 року [PERSON] була прийнята на роботу до товариства з 14.11.2022 року на посаду менеджера із збуту з випробувальним строком 3 місяці та встановленим посадовим окладом 7\~330.00 гривень. Оформленню вказаного договору передувала співбесіда, яка була проведена з [PERSON] комерційним директором товариства [PERSON] . Під час вказаної бесіди [PERSON] було доведено її безпосередні обов`язки, а саме, що вона, як менеджер із збуту, серед аптечних закладів Хмельницької області на час випробувального терміну мала реалізовувати 4 препарати у наступній кількості: 1-й місяць Нейкор (160 уп.), Гліяхол (160 уп.), Кверцет (160 уп.), Сорбітокс (160 уп.); 2-й місяць Нейкор (240 уп.), Гліяхол (240 уп.), Кверцет (240 уп.), Сорбітокс (240 уп.); 3-й місяць Нейкор (340 уп.), Гліяхол (340 уп.), Кверцет (340 уп.), Сорбітокс (340 уп.). Окрім того, з метою стимулювання продажу вказаних препаратів, вона повинна була проводити інформаційно-роз`яснювальну роботу з лікарями міських лікарень/аптеками та здійснювати відповідні візити у кількості 14/4 на день, тобто в середньому 140/40 в місяць. Поданий [PERSON] звіт за результатами роботи за листопад 2022 року не відповідав дійсності, оскільки вказана кількість останньою препаратів не був реалізований. Фактична кількість продажів за листопад та грудень склала 240 уп., що становить 28,26% від плану. Крім того [PERSON] фактично не проводилася інформаційно-роз`яснювальна робота з лікарями міських лікарень/аптеками оскільки кількість таких візитів становила лише 8 у листопаді та 1 у грудні, при запланованих 140 на місяць. Листами від 09.01.2023 року та від 16.01.2023 року [PERSON] пропонувалося надати письмові пояснення стосовно невиконання відповідних планів із продажу та недостатньої кількості здійснених візитів, проте аргументованих відповідей не було отримано. 23.01.2023 року [PERSON] було направлено повідомлено №23/1 від 23.01.2023 року про її звільнення, а 26.01.2023 року видано наказ №5к від 26.01.2023 року про її звільнення із займаної посади. Оскільки під час встановленого випробувального строку була встановлена невідповідність [PERSON] займаній нею посаді, роботодавець мав право на звільнення останньої відповідно до положень до ст.28, п.11.ч 1 ст. 40 КЗпП України. Також просив врахувати, що укладення трудового договору в період дії воєнного стану умова про випробування працівника під час прийняття на роботу може встановлюватися для будь-якої категорії працівників передбачена ч.2 ст.2 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а отже встановлення [PERSON] випробувального строку при прийнятті її на роботу є законним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Локтіонова С.А. позов підтримали, просили його задовольнити з урахуванням поданих уточнень. Зазначили, що при прийняті на роботу позивачу не було у належний спосіб (письмово) роз`яснено її посадові обов`язки та відповідно не доведено необхідність забезпечувати продаж певних препаратів у певній кількості на місяць. Фактично за результатами проведеної з нею співбесіди їй було роз`яснено, що в її посадові обов`язки входить лише проведення відповідної інформаційно-роз`яснювальної роботи серед аптек та лікарів щодо препаратів, які виробляє ТОВ «Бойко Клінік» та в такий спосіб забезпечувати їх замовлення мережею аптек. Вказану роботу вона виконувала належним чином, що відмічалося і самим керівництвом товариства та сплаченою їй стимулюючою премією за листопад 2022 року. Посилання відповідача на її обов`язок реалізовувати препарати є безпідставними, оскільки вона безпосередньо не здійснює такий продаж та змушувати аптеки здійснювати такий продаж вона не має можливостей. Також просили врахувати, що позивач є одинокою матір`ю та на її утриманні є двоє малолітніх дітей, у зв`язку із чим, згідно приписів ст.184 КЗпП України вона не могла бути звільнена. Представники відповідача позов не визнала просила відмовити у його задоволенні. Надала пояснення, аналогічні викладеним у поданому відзиві на позов. Просила врахувати, що випробувальний строк при прийнятті на роботу [PERSON] був встановлений законно та останній у належний спосіб було повідомлено про її посадові обов`язки. Під час випробувального строку об`єктивно було встановлена невідповідність [PERSON] займаній посаді, у зв`язку із чим роботодавцем прийнято рішення про її звільнення. Вважає, що звільнення позивача було проведено у відповідності до вимог діючого трудового законодавства. Допитані в якості свідків [PERSON] суду пояснила, що вона є комерційним директором ТОВ «Бойко Клінік». У листопаді 2022 року вона проводила співбесіду з [PERSON] щодо прийняття на роботу. Вказана співбесіда проводилася в режимі онлайн. Під час співбесіди [PERSON] було роз`яснено її посадові обов`язки та суть роботи, яку вона повинна буде виконувати. Зокрема їй було роз`яснено, що вона повинна проводити інформаційно-роз`яснювальну роботу серед лікарів (проводити відповідні зустрічі), а також серед мережі аптек та забезпечувати реалізацію лікарських препаратів щомісячно у певній кількості згідно обумовленого плану. На такі умови роботи [PERSON] погодилася, при цьому під час співбесіди зазначала, що суть роботи яку вона повинна виконувати їй відома оскільки вона працює на аналогічній посаді в іншому товаристві. У грудні 2022 року під час перевірки отриманого від [PERSON] звіту про виконану роботу було встановлено, що подані нею цифри здійснених продажів препаратів не відповідають дійсності, оскільки фактично такі препарати не були продані (у мережах аптек були наявні значні залишки нерозпроданих препаратів) та дійсне виконання встановленого плану продажів склала лише близько 28%. Крім того [PERSON] фактично не здійснювала відвідування лікарів, що також входило у її обов`язки (за звітний період остання здійснила лише 8 відвідувань із 140 за планом). За фактом невиконання [PERSON] своїх посадових обов`язків вона повідомила керівництво. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є директором ТОВ «Бойко Клінік». Зазначив, що він отримав від комерційного директора [PERSON] доповідну записку про те, що прийнята з іспитовим строком на роботу до товариства [PERSON] належним чином не виконує покладені на неї посадові обов`язки (не забезпечує реалізацію препаратів у певній кількості, не проводить відповідну інформаційну роботу з лікарями) у зв`язку із чим було прийнято рішення про звільнення останньої з роботи. Також зазначив, що безпосередньо він не приймає участі в проведенні співбесід з працівниками товариства при прийнятої на роботі. Вказані співбесіди проводять фактично комерційний директор [PERSON] , а також засновник товариства [PERSON] . Саме вони проводять безпосередню роботу з працівниками товариства та надають відповідні висновки щодо можливості прийняття на роботу, а також звільнення. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Фактичні обставини справи встановлені судом. Наказом №29 від 11.11.2022 року директора ТОВ «Бойко Клінік» [PERSON] була прийнята на роботу до вказаного товариства з 14.11.2022 року на посаду менеджера (управитель) із збуту за сумісництвом з строком випробування 3 місяці. За умовами роботи тривалість робочого тижня [PERSON] становив 36 годин, а її посадовий оклад 7\~330,00 гривень. Згідно укладеного трудового договору від 14.11.2022 року між ТОВ «Бойко Клінік» та [PERSON] визначено, що при прийнятті на роботу [PERSON] встановлюється три місячний випробувальний строк. Посадові обов`язки працівника визначені посадовою інструкцією, з якою він ознайомлений до моменту підписання даного Договору. Згідно представленого витягу з Умов роботи в компанії Менеджера із збуту препаратів, які затверджені Директором ТОВ «Бойко Клінік» 01.11.2022 року визначено, що кількість візитів менеджера на день становить 14/4 (лікар/аптека). Випробувальний термін успішно закінчується тоді, коли менеджер виконає в сумі за три місяці не менше 80% плану продажів за три місяці. Випробувальний термін може завершитися достроково при виконанні не менше 100% плану продажів за 3 місяць. Планові показники на випробувальний термін: 1-й місяць Нейкор (160 уп.), Гліяхол (160 уп.), Кверцет (160 уп.), Сорбітокс (160 уп.); 2-й місяць Нейкор (240 уп.), Гліяхол (240 уп.), Кверцет (240 уп.), Сорбітокс (240 уп.); 3-й місяць Нейкор (340 уп.), Гліяхол (340 уп.), Кверцет (340 уп.), Сорбітокс (340 уп.). 13.12.2022 року [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Бойко Клінік» була складена доповідна записка в якій повідомлено, що за результатами поданого [PERSON] звіту, встановлено проведення останньою у недостатній кількості з клієнтами візитів, а саме всього 8 візитів із 140 необхідних. 28.12.2022 року [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Бойко Клінік» було складено дві доповідні записки, у першій з яких повідомлено, що за результатами аналізу поданого [PERSON] звіту, встановлено, що остання виконала поставлений план на 110% лише завдяки відвантаженню товару на склад ТОРГ-Лідер, проте фактично продаж товару у такій кількості не відбувся, та більшість товару залишається не проданим; у другій повідомлено, що [PERSON] відмовилася від спільної роботи з керівником з заповнення необхідних для роботи таблиць. Листом за підписом директора ТОВ «Бойко Клінік» №23/01 від 23..01.2023 року [PERSON] було повідомлено, що за результатами аналізу виконаної роботи в період випробувального строку встановлена її невідповідність займаній посаді (відсоток виконання поставленого плану із продажу медичних препаратів склав лише 28,26 %, а кількість проведених відвідувань 8 клієнтів із 140 запланованих). Також повідомлено про її звільнення з 26.01.2023 року у зв`язку із встановлення невідповідності займаній посаді в період випробувального строку. Наказом директора ТОВ «Бойко Клінік» № 5-к від 26.01.2023 року, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, [PERSON] була звільнена з посади менеджера із збуту з 26.01.2023 року на підставі п.11 ч.1 ст.40 КЗпП України. Згідно довідки про доходи № 25/04 від 25.04.2023 року, яка видана ТОВ «Бойко Клінік» середньоденна заробітна плата [PERSON] в ТОВ «Бойко Клінік» в розрахунковому періоді (з 14.11.2022 по 26.01.2023 рік) склала 349,05 гривень. Застосовані норми права та позиція суду. Згідно з частиною першою\~статті 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною першою ст.3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ст.4 КЗпП України. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи п.6 ч.1 ст.51 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до приписів частин першої та другої ст.26 КЗпП України При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України\~"Про правовий режим воєнного стану" визначені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Так, ч.2 ст.2 вказаного Закону визначено, що при укладенні трудового договору в період дії воєнного стану умова про випробування працівника під час прийняття на роботу може встановлюватися для будь-якої категорії працівників. Згідно частини 2 ст.28 КЗпП України у разі встановлення роботодавцем невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,\~39), з ініціативи роботодавця (статті 40,\~41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно п.11 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування. Главою ХІІ КЗпП України визначені особливості праці жінок, зокрема визначені особливості та гарантії при прийнятті на роботу та їх звільнення. Так, відповідно приписів до ч.3 ст.184 КЗпП України, визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років -\~частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Як встановлено із матеріалів справи [PERSON] є одинокою матір`ю на утриманні якої перебуває двоє дітей у віці до чотирнадцяти років. При прийнятті на роботу [PERSON] роботодавцем ТОВ «Бойко Клінік» було достеменно відомо про вказаний факт, що підтверджується надісланням [PERSON] при укладенні трудового договору відповідних підтверджуючих документів (копій свідоцтв про народження дітей, копії свідоцтва про смерть чоловіка) та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Посилання позивача на те, що відповідно до приписів ст.26 КЗпП України, їй, як одинокій матері, не міг бути встановлений випробувальний строку при прийнятті на роботу, суд вважає безпідставними, оскільки положеннями Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якими врегульовані особливості трудових відносин в період дії воєнного стану, дозволено роботодавцям встановлювати випробувальний строк при прийнятті на роботу будь-якій категорії працівників. Водночас суд звертає свою увагу на те, що цим законом не врегульовані особливості звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років -\~частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця. За таких обставин при вирішенні питання щодо звільнення даної категорії осіб з ініціативи роботодавця слід застосовувати положення ст.184 КЗпП України. Таким чином слід констатувати, що звільнення [PERSON] 26.01.2023 року із посади менеджера із збуту ТОВ «Бойко Клінік» роботодавцем проведено із порушенням вимог ч.3 ст.184 КЗпП України. З огляду на викладене суд приходить до висновку про незаконність наказу відповідача від 26.01.2023 року №5-к про звільнення [PERSON] із займаної посади менеджера із збуту та обґрунтованість позовних вимог щодо його скасування і поновлення позивачки на цій посаді. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Тривалість вимушеного прогулу складає 133 робочих днів (за період з 26.01.2023 року по 26.07.2023 рік), за які має бути виплачено для позивача середній заробіток в сумі 46\~423,65 гривень (349,06 гривень * 133 дня). Вказана сума визначена без врахування обов`язкових податків та зборів, які підлягають утриманню з позивача при виплаті їх відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial