Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

в серпні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Шевченком Сергієм Васильовичем, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 червня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 серпня 2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей були роз`єднані в самостійні провадження. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів позивачка вказувала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 4000 грн. 00 коп. на кожну дитину. При цьому, просила присудити стягнення аліментів з березня 2022 року, посилаючись на те, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від надання утримання дітям. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Шевченко С.В. позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на дітей визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на їх утримання в твердій грошовій сумі по 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину. При цьому пояснив, що він не працює офіційно, його дохід складається з випадкових заробітків, розмір яких не перевищує 8 000 грн. 00 коп. в місяць, разом з тим, по мірі можливості він надавав допомогу своїм дітям, надсилаючи грошові перекази позивачці. Також звертав увагу суду на те, що позивачка проживає з березня 2022 року в Польщі та отримує там соціальні виплати на себе та дітей. Водночас вказував, що вимоги позивачки стосовно стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають, з огляду на недоведеність позивачкою наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість позитивного вирішення зазначеного питання. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шоломон О.В. підтримав позицію відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. При цьому, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 15). Діти проживають разом з матір`ю, що визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч.3 ст. 182 СК України). Відповідач зобов`язаний матеріально утримувати своїх дітей. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить з 1 січня 2023 року: для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.1 ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, в тому числі те, що відомостей про дохід відповідача матеріали справи не містять та, як зазначив відповідач, він не має постійного доходу, єдине нерухоме майно було придбано сторонами під час шлюбу. При цьому, позивачка не обґрунтувала заявлений нею в позові розмір аліментів реальними потребами дітей, а також не надала вагомих доказів про доходи та матеріальне становище відповідача, які вказують на його спроможність сплачувати аліменти на утримання кожної дитини по 4 000 грн. 00 коп. За встановлених обставин, доказів, наданих сторонами, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, що відповідає вимогам ст. 141 СК України щодо рівності обов`язку матері та батька утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року, справа № 215/5867/17). Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. При цьому, присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року, справа №199/3429/18). Сама по собі відсутність матеріального забезпечення на утримання дитини не можна ототожнювати з доведеністю вжиття позивачкою заходів щодо отримання аліментів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Проте, позивачкою не надано належних та достатніх доказів того, що вона з березня 2022 року вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч.2 ст.191 СК України. Самі лише пояснення позивачки, що вона постійно зверталася до відповідача з проханням добровільно сплачувати аліменти не є належними та достатніми доказами на підтвердження обставин, які мають бути доведені для стягнення аліментів за минулий час. Отже, аліменти на дітей підлягають стягненню з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 11 серпня 2023 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.(пропорційно розміру задоволених позовних вимог) Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial