Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

02 червня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг у розмірі 92336,39 грн., посилаючись на те, що 14 березня 2013 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір, однак через порушення нею зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідачки станом на 22 травня 2023 року існує заборгованість у розмірі 92336,39 грн., яка складається з: 74645,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17690,93 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Під час судового розгляду позовні вимоги було зменшено до 81536,39 грн., з яких: 74645,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6890,93 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року матеріали цивільної справи було направлено за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси. 29 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи без виклику сторін. 04 серпня 2023 року відповідачка надала суду відзив на позов, в якому підтвердила отримання кредиту, проте у зв`язку з повномасштабним військовим вторгненням рф на територію України не мала змогу своєчасно виконувати кредитні зобов`язання через втрату доходів і лише з червня вона почала погашати кредитну заборгованість. З урахуванням виплачених нею коштів за червень і липень 2023 року заборгованість складає 81536,39 грн., тому саме у цьому розмірі вона визнає борг, але, враховуючи тяжкий матеріальний стан, просить розстрочити суму заборгованості на 12 рівних платежів. 25 серпня 2023 року представник позивача надав суду відповідь на відзив та заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 81536,39 грн., яка складається з: 74645,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6890,93 грн. заборгованість за простроченими відсотками разом з понесеними судовими витратами, а також заперечував проти розстрочення виконання рішення суду, посилаючись на те, що відповідачкою не надано достатніх доказів на підтвердження її важкого матеріального становища, а також зазначив, що розстрочення виконання рішення суду не бути мати значного ефекту для боржниці, оскільки кредитні правовідносини будуть продовжені, тому на кінець виплат буде наявний новий борг, який донараховується протягом визначеного часу. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 14 березня 2013 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримала кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідачка повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до Умов та Правил у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф. У зв`язку з порушенням відповідачкою зобов`язань щодо повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених нею сум на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на серпень 2023 року існує заборгованість у розмірі 81536,39 грн., яка складається з: 74645,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6890,93 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. \~ \~ \~ \~Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З виписки по картковому рахунку вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 81536,39 грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн. Відповідачка просила розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців у урахуванням скрутного матеріального становища, який не дозволяє їй одноразово сплатити суду боргу. Проте у задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження матеріального стану відповідачки.

Outcome: approved