Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.01.2022 року звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на наступне. 21 липня 2005 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2013 року разом не проживають. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не допомагає. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на ухилення відповідача від обов`язку щодо утримання дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2022 року відкрито провадження у даній справі. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.03.2023 року справу прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою від 25 вересня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2005 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.06.2007 року (а.с. 15). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ./а.с.6/ Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх сина, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Також у даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров`я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, тощо. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Саме такий розмір аліментів має забезпечити право неповнолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 січня 2022 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial