Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

21.06.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, в прохальній частині якого позивачка просила суд винести судове рішення, на підставі якого: 1. Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . 21.06.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/804/23, провадження № 2/368/409/23. 26.07.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 02.10.2023 року. В підготовче судове засідання, яке відбулося 02.10.2023 року, позивачка [PERSON] , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Матюшенков Д.В. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 02.10.2023 року, представник позивачки [PERSON] , - адвокат Матюшенков Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити, вважав за можливе винести судове рішення з підготовчого судового засідання, - враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду письмову заяву - клопотання про слухання справи без його участі, та про те, що він позов визнає та просить його задовольнити, та процесуальні наслідки визнання позову відповідачу зрозумілі. Представник позивача обгрунтовував свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 02.10.2023 року, представник третьої особи на стороні позивача, - представник Кагарлицької міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, - Прохоренко Л.М., - позов підтримала та просила його задовольнити, просила суд винести рішення з підготовчого судового засідання, - враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду письмову заяву - клопотання про слухання справи без його участі, та про те, що він позов визнає та просить його задовольнити, та процесуальні наслідки визнання позову відповідачу зрозумілі. Представник третьої особи обгрунтовувала свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В підготовче судове засідання, яке відбулося 02.10.2023 року, відповідач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява відповідача [PERSON] , в якій він просить суд слухати справу без його участі, позов визнає та просить його задовольнити, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі. изнання позову відповідачем [PERSON] в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті. Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, вислухавши представника третьої особи, яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - здовідки, яка видана 12.07.2023 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ УДМС України в Київській області, - відповідач по справі, - [PERSON] , [INFO] , - зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно, враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача [PERSON] , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальна підсудність, - підсудність за місцем проживання відповідача - фізичної особи. Сторони по справі: - позивачем по справі є фізична особа - [PERSON] , [INFO] , уродженка місто Київ, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 22 січня 2008 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем по даній справі є фізична особа - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Шубівка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 08.10.2018 року органом 3231, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Третьою особою на стороні позивача є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, 09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, пл. Незалежності, 1. Так, суд констатує ту обставину, що спір між сторонами виник в галузі Сімейного Права (СК України), зокрема, в галузі особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, та обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання (Глава 13, 15 СК України), - даний спір виник в зв`язку з ухиленням відповідачем [PERSON] від виконання свого Конституційного та Сімейного обов`язку щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Фактичні обставини справи: - 26.10.2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області 19.01.2016 року у справі № 368/24/16-ц. Під час шлюбу та після його розірвання, у сторін народилися діти: - донька - [PERSON] , [INFO] ; - син - [PERSON] , [INFO] ; - син - [PERSON] , [INFO] . При цьому діти сторін - [PERSON] та [PERSON] , - є інвалідами з дитинства. Починаючи з народження і по теперішній час, - діти проживають з Матір`ю , та повністю перебувають на її утриманні. В свою чергу батько дітей - [PERSON] , - фактично після народження двійнят, - не цікавиться життям, здоров`ям своїх трьох дітей, не піклуються про них, не приймає ніякої участі у їх вихованні, не надає дітям жодної матеріальної допомоги, має значну заборгованість по аліментах. Як вбачається з матеріалів справи, - мати дітей (позивачка по справі), - неодноразово зверталася до їхнього батька з проханням надавати матеріальну допомогу, приймати участь у їх вихованні, але останній ігнорує такі звернення та веде антигромадський образ життя. Відповідно до ч. з "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, - органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В свою чергу рішенням від 01.05.2023 № 714 - 41, - Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , - надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно сисновку: - " [PERSON] є батьком трьох неповнолітніх дітей, спільно з дружиною не проживають. Діти живуть з матір`ю, яка мешкає за адресою : [ADDRESS] . На даний час мама з дітьми перебуває за кордоном на лікуванні. Батько від дня народження і по теперешній час дітьми не цікавиться, контакту з ними не підтримує. Не надає ніякої матеріальної допомоги, має забаргованість по аліментах ( станом на 30.11.2022 року заборгованість складала 262808 грн. 76 коп.) [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, ніде не працює. Батько дітей, - [PERSON] з 2018-2019 року перебував на обліку та лікувався від алкогольної залежності і має діагноз : психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Поведінка батька дуже небезпечна для життя та здоров`я дітей. Діючи в інтересах дітей та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дітей, - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3). Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому ."вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Разом із цим аліменти із Відповідача вже стягуються на підставі судового наказу Кагарлицького районного суд Київської області від 09.03.2018 року у справі № 368/237/18 та згідно довідки Кагарлицького ВДВС від 28.12.2022 року Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 262808,76 грн. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язку щодо виховання та утримання своїх дітей - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , а тому відповідач, на думку суду, - повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей, - шляхом постановлення судового рішення. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач [PERSON] , - мали місце; - із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язки батька приймати участь у вихованні та утримувати свою неповнолітню дитину; - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - - ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, - Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, - позов підлягає до задоволення; - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved