Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває на посаді комерційного директора товариства з обмеженою відповідальністю «Медфарм Інвест», директором якого є [PERSON] . 01 грудня 2021 року він на ім`я директора товариства подав письмову заяву про звільнення його з посади комерційного директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпПУ. З часу подання заяви пройшло більше як два місяці, але жодної відповіді він не отримав, розрахунок з ним не проведено, трудову книжку не видано, незважаючи на його бажання припинити трудові відносини. Така позиція адміністрації ТзОВ «Медфар Інвест» порушує його права. Враховуючи наведене просить суд припинити [PERSON] трудові відносини з ТОВ «Медфар Інвест» на підставі статті 38 КЗпПУ та визнати [PERSON] звільненим з посади комерційного директора ТОВ «Медфарм Інвест» з 14.12.2021 року; зобов`язати директора ТОВ «Медфарм Інвест» Авілову Євгенію Іванівну провести повний розрахунок з [PERSON] та видати трудову книжку. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.09.2023 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медфарм Інвест», [PERSON] про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинення дій, стягнення судових витрат в частині зобов`язання директора ТОВ «Медфарм Інвест» Авілову Євгенію Іванівну провести повний розрахунок з [PERSON] та видати трудову книжку залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Медфарм Інвест» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, третьою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом ТзОВ «Медфарм Інвест» №2207-К від 22.07.2021 року «Про переведення [PERSON] » вирішено перевести [PERSON] з посади директора з 23.07.21 на посаду комерційного директора, з правом підпису документів внутрішнього розпорядку, трудових відносин ТОВ\~ «Медфарм Інвест», з окладом згідно штатного розпису.\~\~ 01.12.2021 року комерційний директор ТОВ «Медфарм Інвест» [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Медфарм Інвест» [PERSON] із заявою про звільнення його з роботи, з посади комерційного директора ТОВ «Медфарм Інвест» за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України (а.с.5), яку було відправлено на адресу ТОВ «Медфарм Інвест» (а.с.6) та згідно перевірки статусу відстеження відправлення не вручене під час доставки (а.с.7). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2022 року визнано припиненими трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медфарм Інвест» на підставі\~ ст.38 КЗпП України та визнано [PERSON] звільненою з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Медфарм Інвест» за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, з 24.12.2021 року. Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Після подання позивачем заяви про звільнення ТОВ «Медфарм Інвест»\~ не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади комерційного директора ТОВ «Медфарм Інвест». За наведених обставин, суд вважає доведеним порушення права позивача на припинення трудових відносин. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Така позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 201/1384/16ц. Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у цьому випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Відповідач після надіслання заяви позивача про розірвання трудового договору не вчинив жодних дій спрямованих на припинення трудових правовідносин з позивачем. Відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТОВ «Медфарм Інвест» ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку є такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі статті 38 КЗпП України. Суд зазначає, що визнання припиненими трудових відносин між сторонами не потребує визнання позивача звільненим з посади, а тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved