Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 240 984,31 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3 614,77 грн. На обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що АТ «Універсал Банк» є правонаступником ПАТ «Універсал Банк», ВАТ «Універсал Банк» та ВАТ «Банк Універсальний». 21.02.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №009-2008-247. Відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 66000,00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом на рівні 12,45 % річних. 21.02.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] укладено договір поруки №009-2008-247-Р. 21.02.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] укладено договір поруки №009-2008-247-Р/1. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувалися, тому Банк змушений був звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. 21.05.2014 р. заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі №372/95/14-ц позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №009-2008-247 вді 21.02.2008 р. у розмірі 643 028,30 грн. та витрати по сплаті судового збору 3441,00 грн. Рішення набрало законної сили 21.07.2014 р. На даний час заборгованість за рішенням Обухівського районного суду Київської області непогашена у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2022 р. у справі №372/4450/21 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 141 466, 23 грн. інфляційних втрат, 57 872,55 грн. трьох процентів річних за період з 01.10.2018 р. по 30.09.2021 р. Однак і це рішення суду на даний час не виконано, тому банк повторно вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до розрахунку від 11.04.2023 р. інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.10.2021 р. по 31.03.2023 р. становлять 212 087,96 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.10.2021 р. по 31.03.2023 р. становлять 28 896,35 грн. Всього: 212 087,96 + 28 896,35 = 240 984,31 грн. Ухвалою судді від 11.07.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд у разі неявки представника позивача в судове засідання розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON],, [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомленій належним чином, в порядку ст. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки суду не повідомили, заперечень (відзиву) на позов не надали. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №009-2008-247, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 66 000,00 доларів США на придбання у власність нерухомого майна із розрахунку 12,45 % річних строком з 21.02.2008 року по 10.02.2033 року. (а.с.8-13) 21.02.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №009-2008-247-Р до кредитного договору №009-2008-247 (а.с.14-16). Також, 21.02.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки №009-2008-247-Р/1 до кредитного договору №009-2008-247. (а.с.17-19) Відповідно до пунктів 1.1 договорів поруки поручитель зобов`язується відповідати перед позивачем за неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договорів поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені, інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Пунктами 1.4 договорів поруки встановлено солідарну відповідальність поручителя. Порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою (пункти 4.2 договорів поруки). З огляду на неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором №009-2008-247 від 21.02.2008 року Банк звертався до боржника та поручителів із відповідним позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2014 у справі № 372/95/14 позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 009-2008-247 від 21.02.2008 року у розмірі 643 028,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 519 449,96 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 64 988,11 доларів США; заборгованості по відсотках за користування кредитом - 123 359,97 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 15 433,50 доларів США; заборгованості по підвищених відсотках - 218,37 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 27,32 долари США, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. (а.с.20-24) На виконання рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2014 у справі № 372/95/14 видано виконавчі листи від 21.07.2014 року. (а.с.25-30) Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись з даним позовом до суду, Банк наголосив на тому, що рішення суду від 21.05.2014 у справі № 372/95/14 залишається невиконаним, у зв`язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів нараховані за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.10.2021 року по 31.03.2023 року інфляційні втрати в розмірі 212 087,96 грн. та три проценти річних у розмірі 28 896,35 грн. Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із матеріалів справи слідує, що внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором № 009-2008-247 від 21.02.2008 року Банк звертався до основного боржника та поручителів з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2014 у справі № 372/95/14 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 009-2008-247 від 21.02.2008 року у розмірі 643 028,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 519 449,96 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 64 988,11 доларів США; заборгованості по відсотках за користування кредитом - 123 359,97 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 15 433,50 доларів США; заборгованості по підвищених відсотках - 218,37 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 27,32 долари США, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. Водночас, доказів виконання рішення суду від 21.05.2014 у справі № 372/95/14 та погашення заборгованості за кредитним договором № 009-2008-247 від 21.02.2008 року матеріали справи не містять, тобто зобов`язання зі сплати кредитних коштів та нарахованих на суму кредиту процентів триває. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2022 р. у справі №372/4450/21 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 141 466, 23 грн. інфляційних втрат, 57 872,55 грн. трьох процентів річних за період з 01.10.2018 р. по 30.09.2021 р. (а.с.31-34) На виконання рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2022 у справі № 372/4450/21 видано виконавчі листи від 08.11.2022 року. (а.с.35-40) Однак вказане рішення суду на даний час не виконано, тому банк повторно звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, відповідно до якої саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Відтак, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Дана правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Згідно розрахунку від 11.04.2023 р. інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.10.2021 р. по 31.03.2023 р. становлять 212 087,96 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.10.2021 р. по 31.03.2023 р. становлять 28 896,35 грн. Всього: 212 087,96 + 28 896,35 = 240 984,31 грн. За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів 212 087,96 грн. інфляційних втрат та 28 896,35 грн. трьох процентів річних. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями статті 141 ЦПК України покладаються на сторін у розміру задоволених позовних вимог. У той же час, оскільки процесуальним законом не передбачено солідарного стягнення витрат зі сплати судового збору, суд дійшов висновку про покладення відповідних витрат на кожного з відповідачів у рівній частині. Враховуючи викладене та

Outcome: approved