Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 494685955 у розмірі 27154,83 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №494685955. Відповідно до реєстру боржників №147 від 17.08.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №494685955. 20.10.2022\~року між\~ТОВ «Таліон\~плюс» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення коштів»\~укладено договір\~факторингу №20102022\~у відповідності\~до умов\~якого,\~ ТОВ\~«Таліон плюс»\~передає (відступає)\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~коштів» \~належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржника, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27154,83 грн., з яких: - 7499,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, - 19655,72 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 494685955 в розмірі 27154,83 грн. З урахуванням зазначеного позивач просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності і в разі неявки відповідача надав згоду на ухвалення заочного рішення (а.с.8). Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні про вручення судової повістки (а.с.70), відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №494685955. Відповідно до реєстру боржників №147 від 17.08.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №494685955 (а.с.27-31). 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення коштів» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення коштів» належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржника, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.11-14). Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27154,83 грн., з яких: - 7499,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, - 19655,72 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 494685955 в розмірі 27154,83 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №494685955 від 17.04.2021 року за період з 21.10.2022 року по 30.04.2023 року, заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 27154,83 грн. (а.с.15). Відповідно до графіку розрахунку, додаток №1 до договору №494685955 від 17.04.2021 року термін платежу 17.05.2021р., сума кредиту 3000,00 грн, нараховані проценти 594,00 грн, до сплати (разом) 3594,00 грн. (а.с.32). Згідно додаткової\~угоди від\~21.06.2021\~року до\~договору №494685955\~від 17.04.2021\~року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду про наступне: сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 4500,00 грн. з 21.06.2021 року на строк дії договору №494685955 від 17.04.2021 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сторони домовилися, що додаткова суму кредиту, вказана в п.1 цієї Додаткової угоди, підлягає поверненню згідно графіку розрахунків, наведеному Додатку №1 до Додаткової угоди. Сторони домовилися відобразити в Додатку №1 до Додаткової угоди єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначеному п.1 Додаткової угоди. Всі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання. Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її укладання та є невід`ємною частиною Договору (а.с.33). Відповідно до графіку розрахунків додаток №1 до Додаткової угоди від 21.06.2021 року до договору №494685955 від 17.04.2021 року, термін платежу 14.07.2021 року, загальна сума кредиту 7499,00 грн, нарахований процент 2543,26 грн., до сплати (разом) 10042,37 грн. (а.с.34) Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги засновані на законі та умовах укладених договорів, підписаних сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості: за кредитним договором № 494685955 від 17.04.2021 року в розмірі 27154,83 грн., з яких: 7499,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19655,72 грн. сума заборгованості за відсотками. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, представник позивача просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved