Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

У червні 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 42679 грн. заборгованості за кредитним договором №317063402 від 16 липня 2021 року, з якої 12000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 30679 грн. заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16 липня 2021 року укладено кредитний договір №317063402. 21 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який 20 жовтня 2022 року уклав договір факторингу №20102022 з позивачем-ТОВ "ФК "ЄАПБ", відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Позикодавцем зобов`язання за договором від 16 липня 2021 року виконані в повному обсязі, внаслідок укладання Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року відбулася заміна кредитора та ТОВ "ФК "ЄАПБ", яке набуло статусу нового кредитора - стягувача за вищевказаним договором. Оскільки з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору не виконує своїх зобов`язань по поверненню позики та відсотків за користування нею, у неї утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача [PERSON] позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, про що заперечення сторін під час судового розгляду відсутні. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення (вручено 28 липня 2023 року) про судовий розгляд з матеріалами позову, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву щодо розгляду справи із повідомленням сторін, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа\~ рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі\~\~№800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~№11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі\~\~№10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене та позицію представника позивача [PERSON] згідно клопотання до позову в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №317063402 на умовах фінансового кредиту, предметом якого є позика на загальну суму 12000 грн., дата повернення позики15 серпня 2021 року. 21 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого право вимоги по договору із [PERSON] перейшло до ТОВ "Таліон плюс". 20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20102022, згідно якого ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (загальна сума кредиту) плату за кредитом (щомісячні та річні проценти) неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення (повернення ) кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу передбачених кредитним договором та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Таліон плюс", зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, і по договору №317063402 від 16 липня 2021 року, позичальником по якому є відповідач [PERSON] , що підтверджується також і випискою з Реєстру прав вимоги №1 від 20 жовтня 2022 року. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності договору кредитної лінії №317063402 від 16 липня 2021 року та договорів факторингу від 21 вересня 2021 року та 20 жовтня 2022 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному з позичальником [PERSON] .. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач [PERSON] станом на 21 жовтня 2022 року по вказаному договору має заборгованість: 12000 грн. - заборгованість за кредитом; 30679 грн. - заборгованість за відсотками, всього 42679 грн.. Докази на спростування вищезазначеного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору від 16 липня 2021 року відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, остання не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як зазначено вище відповідач не надала\~суду у \~встановленому порядку\~заяву із\~запереченнями щодо\~ розгляду справи \~в порядку\~ спрощеного позовного\~провадження,\~відзиву,\~ заперечення,\~ у зв`язку\~з чим\~ несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2684 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved