Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому порядку уточнила та в кінцевому просить ухвалити рішення, яким заборонити відповідачу [PERSON] використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам, житлові та не житлові приміщення (житлові будинки, будинки садибного типу, гаражі) та будь які інші споруди, які знаходяться на земельних ділянках з кадастровим номером 6122685700:03:001:0326, 6122685700:03:001:0324, 6122685700:03:001:0314, 6122685700:03:001:0325, 6122685700:03:001:0323, 6122685700:03:001:0315, 6122685700:03:001:0316, 6122685700:03:001:0322, 6122685700:03:001:0321, 6122685700:03:001:0319, 6122685700:03:001:0320 та за адресами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (виробництва, промислового виробництва) щодо виробництва пластикової тари, стягнути завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона тривалий час проживає у житловому будинку по [ADDRESS] , власником якого є син позивача - [PERSON] . Сусідні земельні ділянки, цільове призначення, яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, межує із ділянкою позивача та розташовані за адресами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , та належить відповідачу [PERSON] , на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі в тому числі і гараж. Господарські будівлі відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку. За вказаною адресою у господарських приміщеннях даного житлового будинку, на земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [PERSON] встановив відповідну техніку та щоденно, систематично здійснює підприємницьку діяльність з виробництва пластикової тари, хоча господарські приміщення, що є допоміжними приміщеннями, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового і культурного обслуговування за місцем проживання. Відстань від господарської будівлі, де відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність, до моєї земельної ділянки становить приблизно сім метрів, а до вікон будинку - тринадцять метрів. Неприємний запах від діяльності відповідача потрапляє та поширюється по всій території домогосподарства де вона проживає. Крім того, такий неприємний різкий запах потрапляє в будинок, позбавляючи можливості провітрювати кімнати у будинку. Від постійного неприємного та різкого запаху вона не має змоги нормально користуватись як плодами, які виростають на городі, так і нормально жити у своєму будинку. Систематичний постійний різкий звук, неприємний запах істотно впливає на стан здоров`я позивача, вона не може відпочити, оскільки відповідач працює не тільки вдень, а і ввечері. довкілля та здоров`я моєї сім`ї, я змушена була неодноразово звертатись в різні органи за захистом своїх прав. Позивач зазначає, що є людиною пенсійного віку та внаслідок шкідливих відходів, від підприємницької діяльності, яку здійснює відповідач на сусідній земельній ділянці у господарських будівлях житлового будинку, значно погіршився стан її здоров`я. З 01 серпня 2022 року вона систематично хворіє, згідно консультативних висновків спеціаліста алерголога від 04 жовтня 2022 року та 17 жовтня 2022 року, діагноз токсична алергічна реакція по типу дерматиту, незв`язаного генезу, ангіоневротичний набряк. Оглядом встановлено, почервоніння шкіри обличчя, шиї, висипання по тілу, свербіж, відчуття печіння в роті, набряки губ, повік, яке пов`язане з впливом шкідливого виробництва по сусідству. Вказане підтверджує відповідними лікарськими висновками. Вона неодноразово намагалась у добровільному порядку вирішити вказану проблему із відповідачем, однак, останній своєї вини у таких діях не вбачає та свідомо ігнорує її прохання. Вважає, що використання відповідачем земельної ділянки по [ADDRESS] для промислового виробництва пластикової тари, заборонено нормативними актами, зокрема частиною першою статті 383 ЦК України. Вважає, що відповідач використовує земельну ділянку .не за цільовим призначенням, порушує вимоги законодавства про охорону довкілля, порушує її права, як власника суміжної земельної ділянки та землекористувача, а також правила добросусідства, а тому звернулась до суду за захистом порушених прав. Зазначає, що у зв`язку з протиправною господарською діяльністю відповідачазавдано їй моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з погіршенням її здоров`я. Моральну шкоду оцінює в сумі 5000 грн, яку просить стягнути з відповідача. Відповідач не погодився із заявленими вимогами позивачем та в особі уповноваженого представника подав відзив на позовну заяву, долучивши докази його направлення іншим учасникам справи. Зазначає, що в сукупності наведені у відзиві ним обставини свідчать про недоведеність позовних вимог. Просить в позові відмовити, так як [PERSON] за адресами - [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] будь-якої діяльності із викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря не здійснює, пластикової тари не виробляє. З території житлового господарства [PERSON] будь-які шкідливі речовини неприємні запахи та постійний різкий шум не поширюються. Відповідач заперечує будь-яку причетність до погіршення стану здоров`я позивача. На момент виникнення підстав для звернення із позовною заявою [PERSON] був власником садиби в розумінні ст.381 ЦК України. Відтак положення ст.383 ЦК України не можуть застосовуватися до спірних правовідносин. З-поміж іншого, будь-які відомості про те, що [PERSON] здійснює господарську діяльність із виробництва в житловому будинку відсутні. Вважає що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою і тому просить в позові відмовити. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Позовна заява поступила до суду 03.01.2023. Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 03.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено строк та черговість для подання заяв по суті справи. 23.02.2023 позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою від 27.04.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання суд прийняв зазначену заяву і призначив справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 22.06.2023 року повернуто до стадії підготовчого судового засідання за клопотанням представника відповідача [PERSON] , обґрунтованого тим, що відповідач не отримував заяву про уточнення позовних вимог, якою позивач змінив предмет позову, а тому просив поновити строк на подання відзиву, що процесуально неможливо на стадії судового розгляду. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін, в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Таким чином суд виконав вимоги статті 221 ЦПК України. Перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Крім того, суд розглянув абсолютно усі клопотання учасників справи, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань. Підготовче провадження закрито ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023. Справа призначена до судового розгляду по суті. Суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Відповідно до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Узагальнена позиція учасників справи. Представник позивача під час виступу із вступним словом позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні мотивам позову та просить позовні вимоги задоволити задоволити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання повторно не прибули, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причиною неявки представника відповідача на судовий розгляд до суду- участь в судових справах у Бучачцькому районному суді Тернопільської області. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позиція суду. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. Фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] проживає в с.Бліх, Тернопільського району Тернопільської області, що стверджує довідкою про склад сім`ї. (а.с.19) Із житловим господарством де вона проживає межують земельні ділянки з кадастровим номером 6122685700:03:001:0326, 6122685700:03:001:0324, 6122685700:03:001:0314, 6122685700:03:001:0325, 6122685700:03:001:0323, 6122685700:03:001:0315, 6122685700:03:001:0316, 6122685700:03:001:0322, 6122685700:03:001:0321, 6122685700:03:001:0319, 6122685700:03:001:0320 та за адресами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . (а.с.35-47 та а.с.177-198) Згідно акту комісії Залозецької селищної ради від 07.10.2022 року (а.с.21), при здійсненні обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] , встановлено , що відповідач [PERSON] відповідно до виписки з ЄДРПОУ [NUMBER], [ADDRESS], здійснює господарську діяльність у відповідності до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» від 19.06.2022 року №17, розділ «Хімічні підприємства та виробництва» для ІV класу небезпеки підприємства п.24 «Виробництво виробів із синтетичних смол, полімерних матеріалів та пластичних мас різними методами (пресування, екструзія, литтям під тиском, вакуум-формування ін.)». У приватному приміщені [PERSON] використовує машину пневмноформувальну МПФ-10 (ДСТУ 15150-69) для формування ПЕТ-пляшки за допомогою подачі повітря під тиском з попереднім нагріванням преформи для ПЕТ-пляшки». В склад комісії включено представників державної екологічної інспекції, якими в межах компетенції встановлено факт порушення вимог п.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме під час господарської діяльності з експлуатації даного обладнання [PERSON] здійснюються викиди забруднюючих речовин без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Також комісією встановлено, що гр. [PERSON] ; здійснюється підприємницька діяльність на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Комісією зобов`язано [PERSON] привести у відповідність правовстановлюючі документи на земельну ділянку на якій розташована будівля, в якій здійснюється підприємницька діяльність та рекомендовано здійснювати діяльність по виготовленню ПЕТ-пляшки після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Крім цього, дані обставини зазначені у листі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 12.10.2022 року (а.с.23) вказано, що представниками Інспекції 04 жовтня 2022 року взято участь у комісії Залозецької селищної ради на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства ФОП [PERSON] та встановлено факт порушення ним ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», а саме господарська діяльність ФОП [PERSON] здійснюється без дозволу на видики забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тому його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.І ст.78 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У листі Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 11.10.2022 року (а.с.11), вказано про нецільове використання господарської будівлі на прибудинковій території домоволодіння гр. [PERSON] , що знаходиться у житловій забудові, чим порушено вимоги ДСП №173-96 « Державні санітарні правила планування та забудови населених пункті». Згідно останніх не дотримується нормативна санітарно-захисна зона розміром 100 метрів до найближчої житлової забудови від виробництва виробів із полімерних матеріалів -пластикової тари методом литва. Використання господарського приміщення не за його цільовим призначенням порушує чинні містобудівні та планувальні рішення. Вважають, що дані питання відносяться до компетенції органів місцевого самоврядування, так як господарська діяльність здійснюється в приватному секторі. Згідно консультативних висновків спеціаліста алерголога від 04 жовтня 2022 року та 17 жовтня 2022 року, з 01 серпня 2022 року [PERSON] хворіла - діагноз токсична алергічна реакція по типу дерматиту, незв`язаного генезу, ангіоневротичний набряк. Оглядом встановлено, почервоніння шкіри обличчя, шиї, висипання по тілу, свербіж, відчуття печіння в роті, набряки губ, повік, яке пов`язане з впливом шкідливого виробництва по сусідству. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач здійснює господарську діяльність під час якої працюють механічні машини, в зв`язку з чим створюється систематичний постійний різний шум та поширюється неприємний запах. В зв`язку з цим, стан здоров`я позивача раптово погіршився і вона змушена була звертатися за медичною допомогою до лікарів. Позивач звернулась до суду з позовом з метою відшкодування моральної шкоди, що спричинена господарською діяльністю відповідача, якою він займається з порушенням норм діючого законодавства та полягає у немайнових втратах, спричинених моральними стражданнями та душевними переживаннями від щоденного систематичного шуму та неприємного запаху, які позначили негативні зміни у її житті: дратівливі думки, що є психотравмуючою подією, негативні переживання, тривозі, емоційних реакціях при відчутті шуму та неприємного запаху пластику; важкість виконання повсякденних обов`язків, переживанні фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, зниженому та нестійкому настрої, емоційній напрузі. В момент порушення її прав з боку відповідача, вона переживала емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, відчуттям своєї незахищеності перед Законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Таким чином з огляду на факти справи та предмет доказування, для задоволення вимог пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд в першу чергу повинен вирішити, чи доводиться зібраними доказами факт заподіяння шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою. Що ж стосується аргументів позивача про заборону відповідачу [PERSON] використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам, житлові та не житлові приміщення (житлові будинки, будинки садибного типу, гаражі) та будь які інші споруди, які знаходяться на земельних ділянках з кадастровим номером 6122685700:03:001:0326, 6122685700:03:001:0324, 6122685700:03:001:0314, 6122685700:03:001:0325, 6122685700:03:001:0323, 6122685700:03:001:0315, 6122685700:03:001:0316, 6122685700:03:001:0322, 6122685700:03:001:0321, 6122685700:03:001:0319, 6122685700:03:001:0320 та за адресами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] 3, [ADDRESS] , [ADDRESS] , для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (виробництва, промислового виробництва) щодо виробництва пластикової тари, суд надає їм правову оцінку та звертає увагу на таке. Як згадано вище, згідно акту комісії Залозецької селищної ради від 07.10.2022 року (а.с.21), при здійсненні обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] , встановлено , що відповідач [PERSON] відповідно до виписки з ЄДРПОУ [NUMBER], [ADDRESS], здійснює господарську діяльність у відповідності до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» від 19.06.2022 року №17, розділ «Хімічні підприємства та виробництва» для ІVкласу небезпеки підприємства п.24 «Виробництво виробів із синтетичних смол, полімерних матеріалів та пластичних мас різними методами (пресування, екструзія, литтям під тиском, вакуум-формування ін.)». У приватному приміщені [PERSON] використовує машину пневмноформувальну МПФ-10 (ДСТУ 15150-69) для формування ПЕТ-пляшки за допомогою подачі повітря під тиском з попереднім нагріванням преформи для ПЕТ-пляшки». Комісією встановлено факт порушення вимог п.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме під час господарської діяльності з експлуатації даного обладнання [PERSON] здійснюються викиди забруднюючих речовин без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Для отримання такого дозволу потрібно звернутись до суб`єкта надання адміністративної послуги з необхідним пакетом документів. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно вимог ст.50 Цивільного кодексу України, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Крім цього, ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як підприємець в установленому законом порядку, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 21.12.2023 року (а.с. 27) та основний вид його діяльності 22.22 виробництво тари з пластмаси. Таким чином, беручи до уваги наведені вище докази та враховуючи той факт, що в суді не встановлено, що підприємницькою діяльністю відповідача завдано шкоди навколишньому середовищу, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення позовних вимог про заборону відповідачу [PERSON] використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам, належні йому житлові та не житлові приміщення для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (виробництва, промислового виробництва) щодо виробництва пластикової тари. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто бути підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За змістом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в т.ч. здоров`я. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, пунктом першим частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди, крім випадків, коли така шкода відшкодовується незалежно від вини. У постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 127/13984/18 зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, враховуючи визначені принципи змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, крім випадків, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Водночас, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, тобто передусім той факт, що саме неправомірними діями відповідача завдано шкоду позивачу. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На думку суду, позивач довела належним і допустимими доказами факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача. Наслідки перенесених моральних страждань та душевних переживань підтверджуються показами представника позивача та свідків, консультативними висновками лікарів та перебувають у причинно наслідковому зв`язку із проведенням господарської діяльності відповідачем, тому суд вважає їх достатніми для компенсації вказаних моральних хвилювань та фізичного дискомфорту шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судові витрати на користь позивача в розмірі суми сплаченого судового збору одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved