Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

21 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просила: - визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1035, вчинений 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості в сумі 6 720,18 гривень; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.02.2022 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 1035 від 13.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості на суму 6 720,18 гривень. 10.06.2023 приватний виконавець Канцедал О.О. виніс постанову про арешт коштів боржника. Виконавчий напис вчинено на підставі договору № 200386411 від 20.11.2015, укладеного нібито між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», яке в подальшому відступило право вимоги. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, оскільки не укладала з ПАТ «Банк Михайлівський» жодних договорів. Усупереч вимогам статей 87,88 Закону України « Про нотаріат», пунктів 2, 3 главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 , та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, нотаріус не перевірив факт отримання коштів позивачем та наявність документального підтвердження безспірності заборгованості за договором, а також факту неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором, не запитав у позивача пояснення з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності та незаконно вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. При цьому, нотаріус також не взяв до уваги, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано нечинним та незаконним п.п.1.1-1.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів №1172 від 29.06.1999». Ухвалою судді від 23 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 липня 2023 року. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року задоволено заяву [PERSON] , про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі виконавчого напису №1035 від 13.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості в сумі 6 720,18 гривень. 12 липня 2023 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрглобал Плюс» ( далі - ТОВ «Укрглобал Плюс») про залучення його правонаступником відповідача ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» на підставі частини 1 статті 55 ЦПК України. 18 липня через систему «Електронний суд» від адвоката Капари Вікторії Ігорівни надійшла заява про вступ її у справу як представника позивача Овчаренко І.Б. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрглобал Плюс» про залучення правонаступника. Залучено до участі у справі правонаступника відповідача ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» - ТОВ «Укрглобал Плюс», яке під час розгляду справи змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» (далі- ТОВ «Епро Скул») та адресу місцезнаходження на: вулиця Волинська, будинок 42, офіс 4, місто Київ, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 07 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 07 вересня 2023 року судове засідання було відкладено на 27 вересня 2023 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представники- адвокати Капара В.І., Допа В.І. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У поданих до суду письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, правонаступником якого є ТОВ «Укрглобал Плюс», що змінило назву на ТОВ «Епро Скул», повторно не направив свого представника в призначене судове засідання, про дату, час і місце якого повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою місцезнаходження. Проте поштове відправлення з судовою повісткою, копією позовної заяви з додатками, копіями ухвал про відкриття провадження у справі, про залучення правонаступника відповідача та відкладення судового засідання повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України відповідач, правонаступником якого є ТОВ «Укрглобал Плюс», що змінило назву на ТОВ «Епро Скул», вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Клопотання про відкладення судового засідання та заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача (його правонаступника) до суду не надходили. Відзив на позов відповідач (його правонаступник) до суду не подали. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Пояснень по суті позову до суду не подав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, пояснень по суті позову не подав. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 вересня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено з матеріалів справи, що 20 листопада 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір про надання та використання платіжної картки на підставі Заяви (оферти) №200386411 від 20.11.2015 (а.с.31). З підпунктів 1.1.-1.4. пункту 1 Заяви (оферти) №200386411 від 20.11.2015 вбачається, що [PERSON] запропонувала (зробила оферту) ПАТ «Банк Михайлівський» на умовах, викладених у Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку, зазначених в Основних параметрах заяви та Тарифах по картках банку, укласти із нею Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу( валюта - гривня), що буде використовуватись в рамках Договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на її ім`я платіжну картку, тип якої вказаний в Основних параметрах Заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй кредитний ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 Цивільного кодексу України кредитування рахунку картки. В основних параметрах Заяви (оферти) №200386411 від 20.11.2015 зазначено, зокрема: дані про клієнта- [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.1998; адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ; найменування продукту - прибуткова картка +Кредитка ( не іменна), тип картки МС World; валюта рахунку картки UAH; рахунок картки [NUMBER] ; максимальний кредитний ліміт 50 000,00 гривень; кредитний ліміт 0 гривень, при цьому встановлений розмір за рішенням банку може бути змінений, про що клієнт буде повідомлений, шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому в Умовах по картках; на дату укладення договору про картку доступний розмір кредитного ліміту для безпосереднього використання клієнтом становить 0,00 гривень; максимальна ставка по ліміту 58,8 % річних; реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його дії)ь 90,19 %; абсолютне подорожчання кредиту (у грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) 24 793,16 гривень. Як убачається з підпунктів 1.5.1.-1.5.4. пункту 1.5. Заяви (оферти) №200386411 від 20.11.2015, [PERSON] погодилася з тим, що: складовою та невід`ємною частиною Договору про картку будуть являтися Умови по картках та тарифи по картках, з якими вона ознайомлена та повністю згодна, їх зміст розуміє, та положень яких зобов`язується неухильно дотримуватись, які розміщені банком в місці, в якому було оформлено дану заяву та/або в мережі Інтернет на сайті банку www.mbank.kiev.ua та/або у відділенні банку; прийняттям (акцептом) банком його заяви (оферти) про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю їй рахунку картки; розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених нею банку; строк дії ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в умовах по картках). Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 1035, вчиненим 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за договором №200386411 від 20.11.2015, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 42649746, та Договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21 від 01.12.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», ідентифікаційний код юридичної особи 41153878, та Договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», ідентифікаційний код юридичної особи 44371579 (Новий кредитор), місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 33, офіс 75, заборгованості за Договором №200386411 від 20.11.2015. Строк платежу за Договором №200386411 від 20.11.2015 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.11.2015 по 16.11.2021. Сума заборгованості становить 5 870,18 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1 936,58 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими доходами - 3 933,60 гривні. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 850,00 гривень, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 6 720,18 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 13 січня 2022 року ( а.с.12). 18 лютого 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. на підставі вказаного виконавчого напису за заявою стягувача виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] та 10 червня 2023 року у цьому виконавчому провадженні виніс постанову про арешт коштів боржника ( а.с.10-11, 18-20). 06 червня 2023 року ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» (кредитор) та ТОВ «Укрглобал Плюс» (новий кредитор) уклали Договір відступлення прав вимоги №06062023-1, відповідно до підпунктів 1.1. -1.4. пункту 1. яких на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права Вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам право вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим Договором (а.с.57-61). Пунктом 7.1 Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 передбачено, що у якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами договору складає 1 550 гривень. 21 червня 2023 року ТОВ «Укрглобал Плюс» перерахувало на рахунок ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» 1 550 гривень згідно з Договором відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 33 від 21.06.2023, копія якої долучена до матеріалів цивільної справи (а.с. 62). За змістом підпункту 12.1. пункту 12 Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Договір відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 підписаний сторонами та скріплений печатками. Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023, підписаного сторонами та скріпленого печатками, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кредитора від 06.06.2023, складений за формою згідно з Додатком №1 до Договору (а.с.60). Як убачається з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023, до нього включено заборгованість за кредитним договором №200386411 від 20.11.2015, укладеним з [PERSON] , в сумі 5 870,18 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 936,58 гривень та заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 3 933,60 гривні (а.с.61). Крім того, підпунктом 9.1 пункту 9. Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 передбачено, що новий кредитор зобов`язується звернутися до суду із заявою/клопотанням про залучення його до участі у справі як правонаступника кредитора у кожному судовому провадженні за позовами боржників про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, в порядку, передбаченому статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України. Як видно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за кодом ЄДРПОУ 41901709, що мало ТОВ «Укрглобал Плюс», 07 липня 2023 року відбулася державна реєстрація, зокрема, зміни назви юридичної особи на ТОВ «Епро Скул» та зміна адреси місцезнаходження на: [ADDRESS] ( а.с. 93-98). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №200386411 від 20.11.2015, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», у зв`язку з чим до ПАТ «Укрглобал Плюс», яке після такої заміни змінило назву на ТОВ «Епро Скул», перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно з частинами першою, другою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, ТОВ «Укрглобал Плюс», що під час розгляду справи змінило назву на ТОВ «Епро Скул», стало процесуальним правонаступником відповідача у справі ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» за правом грошової вимоги за кредитним договором №200386411 від 20.11.2015, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський». Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом частини другої вказаної статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Як убачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 20.11.2015 по 16.11.2021 стягнуто заборгованість, яка становить 5 870,18 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1 936,58 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими доходами - 3 933,60 гривні. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 850,00 гривень, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 6 720,18 гривень. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( ч.1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2). Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ( ч.4). Виходячи з того, що суду не надано первинні бухгалтерські документи, які свідчать про наявність заборгованості в розмірі, вказаному у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, то у суда виникає обґрунтований сумнів в тому чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у оспорюваному виконавчому написі. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариству з обмеженою відповідальністю ««Діджи Фінанс» Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» за договором №200386411 від 20.11.2015, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. у виконавчому написі від 13 січня 2022 року № 1035 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. У той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Договір у вигляді Заяви (оферти) №200386411 від 20.11.2015, підписаної Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ураховуючи викладене, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1035 від 13 січня 2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості в сумі 5 870,18 гривень та за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 850,00 гривень, усього на суму 6 720,18 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Водночас, суд не бере до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що вона не укладала жодних договорів з ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема договору № 200386411 від 20.11.2015, виходячи з такого. За правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Проте, доказів того, що договір №200386411 від 20.11.2015 визнавався судом недійсним матеріали справи не містять. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що адвокат Капара В.І. надавала позивачу [PERSON] правову допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 15.06.2023 року (а.с.21-22). Згідно з актом виконаних робіт від 16.06.2023 відповідно до договору про надання правничої допомоги адвокатом було надано клієнту наступні юридичні послуги у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансово-правова група «Лекс» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 1035 від 13.01.2022, а саме: попередній аналіз документів, надання усної консультації, оформлення договору про надання правничої допомоги на представництво інтересів клієнта в суді -3 години; детальне вивчення наданих клієнтом документів, вивчення судової практики, визначення правової позиції, виготовлення копій документів - 3 години; підготовка позовної заяви - 4 години; підготовка заяви про забезпечення позову - 3 години, загальна вартість послуг складає 7 000 гривень ( а.с.23) Відповідно до квитанції №227886 серії ААІ від 16.06.2023 та довідки від 16.06.2023 за надання правничої допомоги адвокат Капара В.І. отримала 7 000 гривень ( а.с.24, 126). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 7 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень. Як убачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі в сумі 1073,60 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 гривень, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1-4). Отже, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 1073,60 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 гривень, всього на загальну суму 1 610,40 гривень. При цьому, враховуючи, що під час розгляду справи відбулося матеріальне та процесуальне правонаступництво у спірних правовідносинах, внаслідок чого правонаступником відповідача -ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» стало ТОВ «Укрглобал Плюс», яке у подальшому під час розгляду справи змінило назву на ТОВ «Епро Скул», то вказані судові витрати підлягають стягненню з ТОВ «Епро Скул». На підставі викладеного,

Outcome: approved