Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 24.12.2014 у розмірі 31185,15 грн станом на 04.01.2022 та понесені судові витрати у розмірі 2481,00 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписала заяву б/н від 24.12.2014. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 25000 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач порушив взяті зобов`язання, внаслідок чого станом на 04.01.2022 має заборгованість в розмірі 31185,15 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 24654,55 грн, заборгованості за простроченими відсотками 6530,60 грн. Ухвалою суду від 10.04.2023 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі, з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти заявлених вимог [PERSON] та її представник прохають відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення проти позову вмотивовані тим, що в анкеті-заяві від 24.12.2014 відсутні дані про всі істотні умови кредитного договору, а саме розмір кредитного ліміту, процентна ставка, строк дії кредитної картки, цільове призначення кредиту; інші надані позивачем документи, а саме витяги з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг не містять підписів відповідача; позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами й отримання позичальником картки відповідного типу, пам`ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, витягу з Тарифів обслуговування картки «Універсальна», що в сукупності з анкето-заявою свідчило б про укладений в належній формі договір; позивачем не надано доказів видачі відповідачу картки, передбаченої умовами заяви; наданий позивачем розрахунок не є належним доказом наявності цивільно-правових відносин тощо. Від позивача надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов в повному обсязі. Також сторони скористались правом подання письмових заперечень та пояснень по суті справи. Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, учасники процесу в судове засідання не прибули. Позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк». Представник відповідача звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, в якому при прийнятті рішення прохала врахувати заперечення наведені у заявах по суті справи. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом 24.12.2014 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у зв`язку із чим відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який змінювався. Для користування кредитними картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився з договором про надання банківських послуг і згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов і правил, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. За наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.19), старт карткового рахунку відбувся 06.10.2014, 24.12.2014 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн, 29.01.2015 - кредитний ліміт збільшено до 2000 грн, 14.06.2016 - кредитний ліміт збільшено до 4600 грн, 22.08.2017 кредитний ліміт збільшено до 7000 грн, 08.07.2018 - кредитний ліміт зменшено до 1500 грн, 09.07.2018 кредитний ліміт збільшено до 7000 грн, 04.10.2018 збільшено до 11000 грн, 05.04.2019 до 13000 грн, 28.09.2019 до 15000 грн, 20.12.2019 до 19500 грн, 11.03.2020 до 25000 грн, 04.12.2020 кредитний ліміт зменшено до 0 грн. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 04.01.2022 заборгованість [PERSON] перед банком становить 31185,15 грн, з яких: 24654,55 грн заборгованість за тілом кредиту; 6530,60 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-14). Згідно із випискою за договором б/н за період з 06.10.2014 06.01.2022 про рух коштів по рахунку [PERSON] , усього витрат 108163,84 грн, баланс на початок періоду 0, баланс на кінець періоду - -31185,15 грн, усього надходжень 79978,69 грн. Так, як убачається з вказаної виписки, починаючи з 25.12.2014 клієнт [PERSON] активно користувалась кредитною (платіжною) карткою, розраховувалась в магазинах, аптеках, поповнювала картку через термінал, знімала готівку в банкоматі, здійснювала перекази, тим самим підтверджувала згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту. З огляду на це суд відхиляє посилання сторони відповідача щодо відсутності між сторонами договірних відносин та не видачу останній кредитної картки. Разом із тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 04.01.2022 має заборгованість. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Банку Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення\~статті 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої\~статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга\~статті 207 ЦК України\~в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга\~статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій\~статті 634 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту». Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». За обставинами справи, яка розглядається судом: в анкеті-заяві від 24.12.2014 [PERSON] прохає оформити на її ім`я карту та погоджується, із тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг і згодна з його умовами. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування Таким чином, надана банком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.12.2014 не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. А тому підстави для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом відсутні, з огляду на що суд не вбачає підстав для стягнення заявленого позивачем розміру заборгованості за простроченими відсотками. Крім того, суд вважає, неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та доходить висновку про необхідність зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин, оскільки відповідач фактично користувалась кредитними коштами, беручи до уваги, що до розміру заборгованості за тілом, яка згідно розрахунку позивача за договором від 24.12.2014 становить 24654,55 грн банком були включені відсотки за користування кредитним лімітом, ставка яких у анкеті не погоджувалась та враховуючи, що відповідач свого обов`язку з повернення кредитних коштів не виконав в повному обсязі, на користь позивача підлягає стягненню станом на 04.01.2022 заборгованість в розмірі 18900,43 грн, що є різницею між розміром фактично використаних та повернутих відповідачем кредитних коштів. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1503,66 грн пропорційно до суми задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial