Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач [PERSON] від виховання дитини самоусунувся відразу після народження сина, з пологового будинку не забирав. З того ж моменту не проявляв ініціативи у спілкуванні з дитиною, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на повному її утриманні. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2023 справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Справа надійшла до суду 19 червня 2023. Ухвалою судді Мурованокуриловецького районного суду від 21 червня 2023 року справу було прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального провадження і призначено підготовче провадження. (а.с. 83). Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року (а.с. 137) підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин у ньому викладених. Просила його задоволити. Додатково суду пояснила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. На 7-му місяці її вагітності вони вирішили розійтися. З полового будинку відповідач дитину не забирав, приїхав лише оформити документи. Від дня народження сина бачив його лише один раз, коли сину було три місяці. Протягом п`яти років, ні він, ні його родина дитиною не цікавилися. При зустрічі відповідач ніколи про дитину не згадував, не питав, не виявляв щодо сина батьківського піклування. Жодного разу не поцікавився станом здоров`я сина, його матеріальним забезпеченням. З 2018 року по кінець 2021 мав борг по аліментам на дитину понад 90 000,00 грн. У зв`язку з цим відповідача було внесено до реєстру боржників МЮУ. У 2023 році обставини щодо заборгованості по аліментам змінилися через сплату у січні-лютому 2023 року повної суми заборгованості, проте зазначила, що це не було добровільним бажанням зі сторони відповідача, про це свідчить дата находження першої частини боргу - 15.01.2023, яка є 7 днем від дати скоєння відповідачем адміністративного правопорушення 09.01.2023 за ст.124 КУпАП, під час з`ясування обставин якого було виявлено ще одне адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП. Також, вказала, що на сьогоднішній день, обставини щодо участі батька у вихованні та житті дитини не змінилися, так як дитина не знайома з батьком, жодного разу його не бачила. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання (а.с.139). Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд вважав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Орган опіки та піклування - служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації надав висновок від 30.11.2022 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник Органу опіки та піклування - служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації не з`явився, викликався своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2018 року (а.с.9). Шлюб між сторонами розірваний рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2020 року в справі №756/11487/19 (а.с.8). Дитина зареєстрована з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.10-11). Судовим наказом від 21.12.2018 року в справі №756/15943/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.109). З характеристики ДНЗ №614 Управління освіти Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації (а.с.128), вбачається, що дитина [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №614 з вересня 2021 року. За час перебування [PERSON] у садочку приводили та забирали хлопчика мама [PERSON] та бабуся [PERSON] . За час перебування дитини в ДНЗ батько жодного разу не з`являвся. Інформації про його участь у вихованні дитини не мають. Актом обстеження умов проживання комісії ССД Оболонської РДА м.Києва від 11.02.2022 року, підтверджується факт того, що [PERSON] , проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . квартира знаходиться на 3 поверсі 16 - поверхового будинку, складається з 2-х кімнат. Умови проживання добрі. Батько бачив останній раз дитину у 3 місяці (а.с.129). Згідно висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 30.11.2022 №104-6306, рішенням комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 24 листопада 2022 року №19), рекомендує позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , (а.с.59-60). Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] фактично з народження дитини ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню дитини, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться дитиною та не проявляє до неї належної турботи, в результаті чого дитина позбавлена його батьківської опіки, любові і турботи. У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При вирішенні позову в частині вимоги про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, що розрив сімейних зв`язків повинен бути пропорційним до ризиків збереження таких зв`язків, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Верховний Суд у своїй постанові від 14 травня 2020 року у справі №420/1753/18 зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У цій конкретній справі суд переконаний, що дитина ніколи не мала батьківської турботи з боку її біологічного батька, що вона фактично з народження таку турботу отримувала лише від своєї матері, що між дитиною та її батьком не існує ніяких сімейних зв`язків, а тому від їх офіційного розриву не може настати якихось негативних наслідків для інтересів дитини. Враховуючи викладене суд вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з тим, що згідно судового наказу №756/15943/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти вже стягуються, вказане питання суд не вирішує. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 гривень сплаченого останньою судового збору.

Outcome: approved