Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Представник позивача, повноваження якої підтверджується ордером від 09.08.2023 року серії АС № 1069256, звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 28.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 23. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей, проте спільне подружнє життя не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідач зловживав спиртними напоями, проявляв агресію, фізичне та психологічне насильство до позивача, також мала місце подружня зрада з боку відповідача, в результаті якої в сім`ї виникла несприятлива атмосфера для подальшого спільного проживання, що негативно впливає на душевний стан позивача та їх спільних неповнолітніх дітей. Шлюб сторін носить лише формальний характер, а тому жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків немає та його збереження суперечитиме інтересам позивача та спільних дітей сторін. Ухвалою від 08.09.2023 року відкрито провадження в даній справі, сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач 15.09.2023 року отримав ухвалу про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0600225501545, та в межах встановлено судом строку надав заперечення на позовну заяву за змістом якої просив надати час на примирення строком 6 місяців, а в разі прийняття рішення про розлучення розподілити витрати, пов`язані з даним розглядом справи навпіл. За змістом поданого заперечення [PERSON] заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки їх шлюб з [PERSON] триває вже близько 11 років, та жодних підстав для його розірвання не бачить, вважає, що така поведінка дружини суперечить її дійсній волі та інтересам не лише її, а й їх спільних дітей. Також вказано, що [PERSON] з невідомих йому причин стала поводитись дуже дивно, паплюжить його серед їх родичів та знайомих різними висловами та вигаданими історіями, в неї з`явились побоювання щодо спільного нажитого майна та маніакальні спроби стати його єдиним власником, внаслідок чого погіршились як їх відносини, так і її відносини з їх спільними доньками. Крім того, зазначено, що йому стало відомо про те, що [PERSON] почала проживати з іншим чоловіком, як наслідок, він залишив у її користуванні їх спільний автомобіль, речі побуту та все чим була забезпечена їх сім`я. Додатково вказав, що вказані позивачем у позовній заяві факти щодо зловживання ним алкогольними напоями, проявів агресії з його боку, а також насильства психологічного та фізичного характеру не відповідають дійсності, оскільки вона сама вживає алкогольні напої та неодноразово розпочинала сварки з супроводом фізичними рукоприкладствами. Окрім цього, відповідач зазначив, що заперечує проти стягнення з нього всіх витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом даної справи, вважає, що справедливо та об`єктивно було б розподілити їх навпіл. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача надала до суду заяву за змістом якої просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, а також просила задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач на примирення не згідна. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, з урахуванням того, що ним висловлено позицію щодо предмету спору. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 28.04.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 12.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.2012 року державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, серії [NUMBER] , виданого 14.07.2019 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відповідно. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин з відповідачем, оскільки вони суперечать її інтересам та інтересам їх спільних неповнолітніх дітей, а факти, наведені відповідачем у запереченні на позовну заяву, свідчать про фактичне припинення шлюбних відносин сторін, що фактично унеможливлює їх примирення та подальше збереження їх шлюбу, оскільки на даний час їх подружні стосунки фактично припинені. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин, а відповідач хоча формально й заперечує проти задоволення позовних вимог, але при цьому вказує, що позивач вже розпочала спільне життя з іншим чоловіком, та вказує про необхідність розподілу судових витрат позивача навпіл. При цьому, висловлене відповідачем бажання зберегти шлюб не є визначальним для суду, оскільки законом не передбачено примушення особи до збереження шлюбних відносин проти її волі. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року в справі № 569/1011/18-ц. За вказаних обставин, суд вважає, що відсутні передумови для надання сторонам строку на примирення, оскільки вказане не лише не забезпечить збереження їх шлюбу, а навпаки лише поглибить конфлікт між ними, що може негативно відобразитись на їх спільних дітях, тож подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно змісту ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, пов`язані із залученням перекладачів. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї [PERSON] понесла витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 02.08.2023 року № 0.0.3128032524.1, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. При цьому, суд вважає, що відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки фактично відповідачем не визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а висловлене ним бажання про розподіл судових витрат порівно між сторонами в разі розірвання судом шлюбу є безпідставним. Також за змістом позовної заяви представником позивача вказано, що позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесено судові витрати, пов`язані з перекладом документів з польської мови на українську в розмірі 2 000 грн., а також на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Одночасно зазначено, що в подальшому позивач подасть до суду заяву про розподіл судових витрат в якій детально обґрунтує обсяг наданої правничої допомоги та розмір понесених витрат на неї. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Водночас станом на час розгляду справи ні позивачем, ні її представником, не надано до суду жодних доказів щодо розміру судових витрат, понесених позивачем, на перекладача та на правничу допомогу, а також не подано заяву про те, що такі докази будуть надані після ухвалення рішення суду, як наслідок, суд вважає, що відсутні підстави для їх стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved