Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] . Зокрема, позивач [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 4/10 частки у вказаному нерухомому майні, а позивачі [PERSON] , [PERSON] - право власності в порядку спадкування на 3/10 частки у цьому ж майні за кожною із них. Позивачі не можуть отримати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документа. Крім того, позивачі просять встановити факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущено помилку, а саме в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 30.10.1990 року, реєстровий напис №154 від 30.10.1990 року, виданому виконавчим комітетом Теребовлянської районної ради Тернопільської області, в якому зазначено [PERSON] замість правильного [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Пацула В.О. подав відзив на позов, згідно з яким просить позовні вимоги задовольнити в тій частині, що не порушує прав [PERSON] , як члена колгоспного двору та спадкоємця, що має право на обов`язкову частку у спадщині за померлою [PERSON] , а також не порушує права членів його сім`ї. Зазначає, що положеннями статті 126 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Так, у підпунктах «а», «б» пункту 6 вказаної постанови зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. \~ \~ \~ \~Таким чином, ні [PERSON] , який був членом колгоспного двору з 1983 року по 1990 рік, ні його дружина [PERSON] , яка одружилась з [PERSON] в 1984 році і з цього часу до 1990 року теж була членом колгоспного двору по [ADDRESS] , не можуть бути визнані такими, що втратили право на частку у майні колгоспного двору, оскільки своєю працею і коштами брали участь у веденні спільного господарства. Такими ж не можуть бути визнані і їхні діти [PERSON] , 1984 року народження та [PERSON] , 1988 року народження, оскільки останні також були до 1990 року неповнолітніми членами колгоспного двору по [ADDRESS] , хоча і не вписані в погосподарську книгу лише з причин відсутності відповідних граф для запису. Таким чином, даним позовом порушуються права як [PERSON] , так і членів його сім`ї, (дружини [PERSON] , дочок [PERSON] та [PERSON] ). Стосовно [PERSON] , батька позивачів [PERSON] та [PERSON] (колишнього чоловіка [PERSON] ), то факт смерті останнього підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого в Російській Федерації. Оскільки сторони, як і суд, не мають можливості ознайомитись з оригіналом вказаного документу, то факт його смерті можна лише припускати. Навіть припустивши, що [PERSON] дійсно помер, то його частка в майні колгоспного двору (якщо в нього така була) повинна спадкуватись в загальному порядку на підставі закону чи заповіту. Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що після смерті останнього було заведено спадкову справу, не визначене коло його спадкоємців, не встановлено наявність чи відсутність заповіту. Суд не може підміняти нотаріуса в питанні визначення кола спадкоємців, видачі свідоцтв про право на спадщину, як про це просять позивачі. Що стосується вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, то [PERSON] та [PERSON] не можуть бути відповідачами в даній справі, оскільки не мають повноважень на видачу відповідних свідоцтв. Представник позивача [PERSON] адвокат Войнарський А.Й. подав відповідь на відзив, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] стверджує про те, що він є членом колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що він до 1990 року був членом вказаного колгоспного двору та отримав право на частку в даному майні, оскільки він своєю працею і коштами брав участь у веденні спільного господарства та разом з ним також приймали участь його дружина та діти. З даною позицією не погоджується, оскільки жодних доказів, які б підтверджували обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] не наводить та не долучає їх до справи. Крім того, відповідно до відомостей із погосподарської книги за період з 1980 по 1990 роки, відповідач [PERSON] разом із своєю сім`єю, а саме дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за колгоспним двором, де головою двору був його батько [PERSON] , а тому є сумнівним твердження відповідача [PERSON] про те, що він ніби то брав участь у ведені спільного господарства в іншому колгоспному дворі. [PERSON] стверджує, що він подав заяву до Теребовлянської нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] . Нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. було заведено спадкову справу №203/2021, однак жодних письмових доказів [PERSON] щодо отримання ним спадщини після смерті [PERSON] до справи не було долучено, а тому дані обставини не можуть братися судом до уваги при ухваленні рішення, оскільки невідомо, чи спадщина дійсно була прийнята і на підставі яких правових норм така спадщина оформлялася. Таким чином, вважає що позовна заява підлягає до повного задоволення без врахування будь якої частки відповідачу [PERSON] у нерухомому майні - житловому будинку [ADDRESS] . Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Войнарський А.Й. у судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити із мотивів, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Пацула В.О. просив відмовити у позові із мотивів, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Житловий будинок в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , а його членами дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внучка [PERSON] , внучка [PERSON] . В будинку за вказаною адресою також були зареєстровані син [PERSON] ,\~дружина \~ [PERSON] ,\~дочка \~ [PERSON] ,\~дочка \~ [PERSON] ,\~які проживали\~на спадщині\~батька [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] .Зазначене підтверджується довідкою Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 28.09.2022 року № 09 04 /07/211. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Оскільки житловий будинок в [ADDRESS] належав до колгоспного двору, то голова двору [PERSON] ( [PERSON] ) та його члени [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають у ньому частку, яка складає по 1/5 кожному. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого повторно уповноваженим органом Російської Федерації 14 листопада 2018 року [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено запис №91 від 17.03.2009 року. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 квітня 1989 року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 січня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після чого остання змінила своє прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16 квітня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано без зміни прізвища. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 травня 2019 року, виданого повторно, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 серпня 1988 року [PERSON] народилася [INFO] її батьками є [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладенено шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] 21.04.2021року склала заповіт, згідно з яким заповіла власний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , дочці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 квітня 2021 року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис актовий запис №184 від 26.04.2021 року. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 січня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №6 від 12.02.2000 року. Від імені [PERSON] до Теребовлянської нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] було зареєстровано за колгоспним двором, який складається з 5- ти членів колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ( [PERSON] ). У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №203/2021 після смерті [PERSON] за заявою спадкоємця за законом сина померлого [PERSON] , [INFO] , за заявою спадкоємця за заповітом дочки [PERSON] та внука [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися. \~ Згідно із свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Теребовлянської районної ради Тернопільської області, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4 х членів, головою якого є [PERSON] . Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , вартість вказаного нерухомого майна складає 135770 грн. Згідно\~із ст.1217, 1218 ЦК України\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1258, 1261 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Зі змісту ч.1 ст.1241 ЦК України випливає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. Як вбачається із довідки № 62 від 27 травня 2021 року, виданої відділом соціального забезпечення № 7 управління соціального захисту населення Тернопільської РДА, [PERSON] є одержувачем допомоги відповідно до постанови КМУ від 27 грудня 2017 року № 1098, зокрема тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула право на пенсійну виплату. Таким чином, відповідачу [PERSON] , як повнолітній непрацездатній дитині спадкодавця [PERSON] , належить обов"язкова частка у її майні незалежно від складеного спадкодавцем заповіту. Для оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори про із заявою прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] має частку у майні колгоспного двору - житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , яка складає 1/5. [PERSON] у цій частці, тобто в 1/5, належить половина частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. Однак, судом не здобуто даних про те, чи є ще інші спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , які би мали право на обов"язкову частку в її спадщині (1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ), що позбавляє суд правильно визначити розмір частки позивача [PERSON] , як спадкоємця майна [PERSON] за заповітом. Із тих підстав та враховуючи вимоги позовної заяви, зокрема, визнання за [PERSON] в порядку спадкування 4/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , в яку увійшла і її частка у розмірі 1/5, що належала їй як члену колгоспного двору, суд вважає, що такі позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Щодо інших позивачів у справі [PERSON] та [PERSON] , які просять визнати за ними право власності в порядку спадкування на 3/10 частки у цьому ж майні за кожною із них, суд приходить до наступного висновку. Так, [PERSON] та [PERSON] , кожній із них належить по 1/5 частці у майні колгоспного двору: житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Батькові позивачів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , який помер [INFO] , належала 1/5 частка у майні вказаного колгоспного двору. Однак, позивачами достатніх доказів того, що вони прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] у розумінні ст.1268 ЦК України (прийняття спадщини), в тому числі шляхом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, суду не подали. Наведене позбавляє суд можливості зробити правильний висновок про те, чи дійсно лише вони є спадкоємцями майна померлого батька, за якими слід визнавати право власності в порядку спадкування. З огляду на наведене та враховуючи вимоги позовної заяви, зокрема, визнання за [PERSON] та [PERSON] , за кожною, в порядку спадкування 3/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , в яку увійшла і їх частка у розмірі 1/5, яка належала їм як членам колгоспного двору, суд вважає, що такі позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1\~ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення даного факту має для позивача [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки Теребовлянської міської ради від 14 лютого 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , була однією і тією ж особою, жителькою [ADDRESS] та яка померла [INFO] . У свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 30.10.1990 року, реєстровий напис №154 від 30.10.1990 року, виданому виконавчим комітетом Теребовлянської районної ради Тернопільської області, по батькові голови двору зазначено " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] по батькові [PERSON] (матері позивача) вказано як " [PERSON] ". Таким чином, суд вважає, що слід встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Теребовлянської районної ради Тернопільської області, яке посвідчує, що жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, що складається із 4-х членів, головою якого є [PERSON] , яка померла [INFO] . Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, а у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: partial