Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2018 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № СL-132199, відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах строковості, поворотності, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені цим договором. Відповідно до пункту 2.1. договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 150 000 грн на строк до 12 вересня 2023 року. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 06 липня 2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до відповідача із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких заходів, спрямованих на мирне врегулювання спору відповідач не здійснила. У зв`язку з викладеним, станом на 29 вересня 2021 року заборгованість за кредитним договором становить 161 597,45 грн, з яких 126 675,06 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34 922,39 грн - заборгованість за відсотками, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій відповідачу в порядкустатті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строку для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. 31 липня 2023 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві, просив позов задовольнити та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмоїстатті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомила. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмоїстатті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першоюстатті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 13 вересня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-132199, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах строковості, поворотності, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, визначені в цьому кредитному договорі (пункт 1.1. договору). Відповідно до пункту 2.1., 2.3. договору банк видав позичальнику кредит у розмірі 150 000 грн на строк 60 місяців терміном до 12 вересня 2023 року. Пунктом 2.4 договору встановлено, що позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 30 177 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Ідея Банк» в сумі 37 770 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 13 386,32 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 68 666,68 грн. Відповідно до пункту 2.5 договору для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з пунктом 3.1. договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в пункті 2.4. кредитного договору. Так, з меморіальних ордерів № 51366346 від 13 вересня 2018 року, № 51366372 від 13 вересня 2018 року, № 51366403 від 13 вересня 2018 року, № 513366434 від 13 вересня 2018 року вбачається, що банк виконав свої зобов`язання та здійснив переказ кредитних коштів на цілі, визначені договором. Відповідно до пункту 4.1 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 36,99 % річних. Згідно з пунктом 4.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною в пункті 4.1. цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. Пунктами 6.1., 6.2. договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5 567 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60-ти місяців з дати укладення кредитного договору. Відповідно до пункту 6.9.договору банк у випадку, передбаченому пунктом 3.3. (прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту щонайменше на один календарний місяць; невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно з пунктом 6.10. договору позичальник зобов`язаний після отримання письмової вимоги банку (пункт 6.9.) усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. Відповідно до пункту 8.1. договору за виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Аналогічні умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем. З матеріалів справи встановлено, що 06 липня 2021 року представник АТ «Кредобанк» направив засобами поштового зв`язку відповідачу досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Будь-якої відповіді від відповідача не надійшло, заборгованість нею не погашена. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 29 вересня 2021 року заборгованість за кредитним договором № СL-132199 становить 161 597,45 грн, з яких 126 675,06 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34 922,39 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною першоюстатті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із частиною першоюстатті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 161 597,45 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно достатті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимогчастини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першоюстатті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України. Як вже встановлено судом, банком було направлено відповідачу досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за кредитним договором, яку останньою було проігноровано, будь-якої відповіді [PERSON] не надала, заборгованість не погасила. Відповідно до частини першоїстатті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду кредитний договір № СL-132199 від 13 вересня 2018 року, паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем, меморіальні ордери № 51366346 від 13 вересня 2018 року, № 51366372 від 13 вересня 2018 року, № 51366403 від 13 вересня 2018 року, № 513366434 від 13 вересня 2018 року, з яких вбачається факт перерахування кредитних коштів на цілі, визначені відповідачем у договорі, розрахунок заборгованості, виписки про рахунках відповідача за період з 13 вересня 2018 року по 29 вересня 2021 року. Як вбачається із виписки про рух коштів відповідач користувалася наданими кредитними коштами. При цьому частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з пунктом 62 положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки про рух коштів по рахунках, що містяться в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду по справі № 205/4176/18 від 11 листопада 2020 року. За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. Крім того, частиною п`ятоюстатті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті133 та частиною першою статті141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 423,96 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи наведене, на підставістатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, статей525,526,530,536,625,1048,1049,1054,ЦК України, та

Outcome: approved