Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: 1) стягнути з Міністерства економіки України (далі - Мінекономіки) на свою користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 477 600,00 грн, стягнути з Мінекономіки на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку до дня звернення до суду 602 785,80 грн, судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку України) від 10 жовтня 2016 року № 135-п її призначено виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» (далі - ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал», підприємство) з 11 жовтня 2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку. Наказом Мінекономрозвитку України від 23 березня 2017 року №66-п їй встановлено посадовий оклад 8 000,00 грн; премії за підсумками роботи за квартал та за підсумками роботи за рік за виконання умов і диференційованих показників, затверджених розпорядчими документами Мінекономрозвитку України; матеріальна винагорода, що передбачена річним фінансовим планом, за ефективне управління державним майном за погодженням з Мінекономрозвитку України за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні підприємства, згідно з умовами, затвердженими Мінекономрозвитку України. Посадові обов`язки і права позивача на займаній посаді визначаються Статутом ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року №826 «Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств та установ до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» віднесено до сфери управління Мінекономрозвитку України. Умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств» та наказом Мінекономрозвитку України від 17 липня 2017 року № 1024 «Про затвердження положень, що регулюють питання умов праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 жовтня 2017 року № 1228/31096. Наказом Мінекономрозвитку України від 19 грудня 2016 року № 2093 затверджено Статут ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» в новій редакції. Статутом визначено, що ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» засноване на державній власності та належить до сфери управління Мінекономрозвитку України (далі - Уповноважений орган управління). Управління підприємством здійснюється відповідно до статуту і законодавства. Уповноважений орган управління реалізує свої права щодо управління підприємством через директора, який підзвітний Уповноваженому органу управління. Управління підприємством здійснюється відповідно до повноважень, визначених цим статутом та законодавством, здійснюється його директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладання контракту, у якому визначаються строк найму, права та обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін. Обов`язки директора визначені пунктом 7.4 Статуту. Наказом Мінекономіки від 12 жовтня 2021 року № 46-п [PERSON] звільнено з посади директора ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» з 12 жовтня 2021 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. [PERSON] під час роботи на підприємстві належним чином виконувала свої обов`язки згідно із Статутом у межах своїх повноважень та відповідно до мети і предмета діяльності, визначеного статутом підприємства. Натомість відповідач не виконував свої зобов`язання, визначені Статутом, зокрема щодо затвердження річних фінансових планів. У зв`язку з цим виникла заборгованість з виплати заробітної плати позивача, адже позивач не отримувала за відпрацьований час належної їй заробітної плати в повному обсязі, яку відповідач не виплатив в день її звільнення та не повідомив її про нараховані суми належні їй при звільненні, що є порушенням частини першої статті 116 КЗпП України. Адвокат Синявська О.В. 02 грудня 2021 року направляла запит до ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» № 02 з проханням надати довідку про доходи [PERSON] за період 2016 -2021 роки до дати звільнення, розрахунок заборгованості із заробітної плати та довідку про середньомісячну заробітну плату, проте, цей лист підприємство не отримало. Аналогічний запит направлено до Мінекономіки, на який Мінекономіки листом від 16 грудня 2021 року № 2202-14/59166-07 повідомило, що видачу запитуваних документів має здійснити підприємство. 15 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Мінекономіки з вимогою про розрахунок у зв`язку із звільненням та виплатою всіх належних їй сум, в чому Мінекономіки їй відмовило листом від 05 січня 2022 року № 2821-06/167-09, вказавши, що цей розрахунок повинно здійснити підприємство. 15 грудня 2021 року [PERSON] листом звернулася до підприємства з вимогою про розрахунок у зв`язку з звільненням та виплатою всіх належний їй сум (цінний лист № 0305718418190), який було вручено ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» 23 грудня 2021 року, проте станом на сьогодні розрахунок не проведений, жодних відповідей від підприємства позивачу не надходило. [PERSON] звернулася до ПФУ за Довідкою за формою ОК-7, що містить відомості про фактичні суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (у межах максимальної величини), та страховий стаж. Використовуючи дані у довідці здійснила розрахунок заборгованості з виплати заробітної плати за період роботи на ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» з 11 жовтня 2016 року до 12 жовтня 2021 роки, тобто здійснила розрахунок усіх сум, що належали їй як заробітна плата і повинні були бути виплачені в день звільнення. За 2016 рік заборгованість із заробітній плати становить 18400,00 грн; за 2017 рік - 96000,00 грн; за 2018 рік - 96000,00 грн; за 2019 рік - 96000,00 грн; за 2020 рік - 96000,00 грн; за 2021 рік, до дня звільнення - 12 жовтня 2021 року -75200,00 грн. Разом за вказані періоди - 477 600,00 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунковий період - фактично відпрацьований час протягом 2 місяців, що передують місяцю, в якому відбулося звільнення: серпень (21 робочих дні), вересень (22 робочих дні) 2021 року = 43 робочі дні; посадовий оклад - 8000,00 грн; сума заробітку за фактично відпрацьовані працівником робочі дні протягом розрахункового періоду - 16000,00 грн; 16 000,00 грн : 43 робочі дні = 372,09 грн. Отже, середньоденна заробітна плата 372,09 грн. Розмір середнього заробітку, який втрачено у зв`язку із затримкою виплат роботодавцем, становить добуток середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за період всього часу затримки. Так за 2016 рік, 50 робочі дні, - 18 604,50 грн; 2017 рік, 248 робочих днів - 92 278,32 грн; 2018 рік,250 робочих днів, - 93 022,50 грн; 2019 рік, 248 робочі дні, - 92 278,32 грн; 2020 рік,252 робочі дні, - 93 766,68 грн; 2021 рік, 250 робочі дні, - 93 022,50 грн; 2022 рік, 249 робочі дні, - 92 650,41 грн; 2023 рік, 73 робочі дні (з 01.01.2023 до 12.04.2023), - 27 162,57 грн. Разом - 602 785,80 грн. На підставі наведеного, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 26 квітня 2023 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 12 травня 2023 року до суду надійшов відзив представника Мінекономіки на позовну заяву, який мотивований тим, що згідно із Статутом підприємства його директор призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року № 826 ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» віднесено до сфери управління Мінекономрозвитку України. [PERSON] у позові зазначає, що вона не отримувала за відпрацьований час заробітної плати в повному обсязі, що свідчить про те, що вона не може не знати хто нараховує та виплачує заробітну плату працівникам та собі. Умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств» і наказом Мінекономрозвитку України від 17 липня 2017 року № 1024 «Про затвердження положень, що регулюють питання умов оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Мінекономрозвитку України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 жовтня 2017 року за № 1228/31096. ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами, воно діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки та виконання зобов`язань перед бюджетами, державними цільовими фондами і контрагентами. Джерелом коштів на оплату праці працівників Підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності (Статут підприємства). Ні контрактом, ані Статутом чи будь-яким актом не передбачено виплату заробітної плати [PERSON] за рахунок фонду оплати праці органу управління, в даному випадку - Мінекономіки. Таким чином, Мінекономіки не нараховує та не виплачує заробітні плати працівникам Підприємства, в тому числі директору. Проведення розрахунку у зв`язку із звільненням має здійснити Підприємство. У цій справі Мінекономіки не є належним відповідачем, оскільки не має повноважень щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу. 16 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача, яка мотивована тим, відповідач не виконав вимоги ЦПК України щодо направлення відзиву та інших документів усім учасникам справи та не надав суду належних доказів про таке направлення, у зв`язку з цим вважає, що не має підстав брати до уваги докази, на які посилається відповідач у своєму відзиві. Трудовий договір був укладений між працівником [PERSON] і роботодавцем - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у письмовій формі шляхом видання роботодавцем наказу, в якому визначені умови щодо розміру заробітної плати, умови щодо преміювання інших заохочувальних виплат, умови щодо строку, на який наймається працівник. Отже безпідставними і необґрунтованими є заяви відповідача про те, що він є неналежним відповідачем у цій справі, що відповідач не є роботодавцем по відношенню до позивача і не має обов`язку виплачувати заробітну плату. Відповідач є роботодавцем позивача і одним з головних його обов`язків є обов`язок вчасно і в повному обсязі виплачувати заробітну плату найманому працівникові, тобто позивачеві. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог з підстав їх необгрунтованості та пред`явлення позову до неналежного відповідача. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що наказом Мінекономрозвитку від 10 жовтня 2016 року № 135-п [PERSON] призначено виконуючим обов`язки ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» з 11 жовтня 2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку. Наказом Мінекономрозвитку України від 23 березня 2017 року № 66-п позивачу встановлено посадовий оклад 8 000,00 грн Наказом Мінекономрозвитку України від 19 грудня 2016 року № 2093 затверджено Статут ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» в новій редакції. Пунктом 1.1 Статуту визначено, що ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Уповноважений орган управління) та є державним комерційним підприємством. Управління підприємством здійснюється відповідно до статуту і законодавства (пункт 7.1 статуту). Уповноважений орган управління реалізує свої права щодо управління підприємством через директора, який підзвітний Уповноваженому органу управління (пункт 7.2 статуту). Пунктом 7.3 статуту визначено, що управління підприємством відповідно до повноважень, визначених цим статутом та законодавством, здійснюється його директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладання контракту, у якому визначаються строк найму, права та обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін. Обов`язки директора визначені пунктом 7.4 статуту. Відповідно до пункту 10.2 статуту Уповноважений орган управління, зокрема призначає на посаду та звільняє з посади директора підприємства, укладає і розриває з ним контракт, здійснює контроль за дотриманням його вимог; затверджує стратегічні плани розвитку підприємства та здійснює контроль за їх виконанням; затверджує відповідно до закону річний фінансовий план та зміни до нього, річний інвестиційний план, а також інвестиційний план на середньострокову перспективу (3-5років) підприємства та здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку. Наказом Мінекономіки від 12 жовтня 2021 року № 46-п [PERSON] звільнено з посади виконуючої обов`язки директора підприємства 12 жовтня 2021 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Адвокат Синявська О. В. як представник [PERSON] 02 грудня 2021 року направила запит до ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» за вих. № 02, в якому у зв`язку зі звільненням [PERSON] просила підприємство надати: 1) довідку про доходи [PERSON] на посаді виконуючої обов`язки директора ДП «Національний проект «ЕЛ Ен Джі Термінал» за період 2016 -2021 роки до дати звільнення;2) розрахунок заборгованості із заробітної плати [PERSON] ; 3) довідку про середньомісячну заробітну плату тощо. Проте, цей лист було повернений без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний лист адвокат Синявська О. В. як представник [PERSON] надіслала 02 грудня 2021 року до Мінекономіки за вих. № 1. Листом від 16 грудня 2021 року № 2202-14/59166-07 Мінекономіки повідомило, що видачу довідки про доходи [PERSON] за 2016 - 2021 роки та довідки про середньомісячну заробітну плату [PERSON] має здійснювати підприємство. 15 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Мінекономіки з вимогою про здійснення з нею розрахунку у зв`язку з звільненням та виплатою всіх належних їй сум у строки передбачені КЗпП України. Листом від 05 січня 2022 року № 2821-06/167-09 Мінекономіки повідомило їй, що проведення розрахунку при звільненні має здійснити підприємство. 15 грудня 2021 року [PERSON] листом звернулася до підприємства з вимогою про розрахунок у зв`язку з звільненням та виплатою всіх належний їй сум (цінний лист № 0305718418190), який було вручено ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» 23 грудня 2021 року, проте відповіді на свій лист вона не отримала. [PERSON] звернулася до ПФУ за довідкою форми ОК-7, що містить відомості про фактичні суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (у межах максимальної величини), та страховий стаж. Використовуючи дані у довідці здійснила розрахунок заборгованості з виплати заробітної плати за період роботи на ДП «НП «Ел Ен Джі Термінал» з 11 жовтня 2016 року до 12 жовтня 2021 роки, тобто здійснила розрахунок усіх сум, що належали їй як заробітна плата і повинні були бути виплачені в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої та третьої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Пунктом 8 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», визначено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 65 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За змістом частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (частина перша статті 116 КЗпП України). Суд установив, що наказом заступника міністра Мінекономрозвитку України від 10 жовтня 2016 року № 134-п [PERSON] звільнено з посади директора ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал». Контракт, укладений Державним агенством з інвестицій та управління національними проектами України з [PERSON] від 10 жовтня 2013 року, вважати таким, що припинив свою дію 11 жовтня 2016 року. Наказом Мінеконом розвитку України від 10 жовтня 2016 року № 135-ц на підставі заяви [PERSON] від 10 жовтня 2016 року її призначено виконуючим обов`язки директора ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» з 11 жовтня 2016 року, до призначення керівника цього підприємства в установленому законом порядку, наказом Мінекономіки від 12 жовтня 2021 року № 46-п [PERSON] звільнено з посади 12 жовтня 2021 року, пункт 2 статті 36 КЗпП України. Положенням про Міністерство економіки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, визначено, що Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади. До компетенції Мінекономіки віднесено, зокрема утворення, ліквідування, реорганізацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності, уповноваженим органом управління яких є Мінекономіки, затверджує їх статути (положення), здійснює контроль за їх дотриманням, в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників. Відповідно до пункту 4 Статуту ДП «Національний проект «Ел Ен Джі Термінал» підприємство є юридичною особою. Підприємство здійснює свою діяльність відповідно до законодавства та цього Статуту, який затверджується Уповноваженим органом управління. Підприємство має відокремлене майно, самостійний баланс, поточні та інші рахунки в банках та печатку зі своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, а також штампи та бланки зі своїм найменуванням. Підприємство має право в порядку, установленому законодавством та Уповноваженим органом управління, учиняти правочини, набувати майнових та особистих немайнових прав, виконувати обов`язки, здійснювати претензійну роботу, бути відповідачами або позивачами у судах України та інших держав. Згідно з пунктом 7 Статуту управління підприємством відповідно до повноважень, визначених цим статутом та законодавством, здійснюється його директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладення контракту, у якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін. Джерелом коштів на оплату праці працівників підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності (пункт 9.6 Статуту). Уповноважений орган управління призначає на посаду та звільняє з посади директора підприємства, укладає і розриває з ним контракт, здійснює контроль за дотриманням його вимог (підпункт 10.2.3 пункту 10.2 10 Статуту). Отже, як Положенням про Міністерство економіки України, так і Статутом підприємства передбачено, що Мінекономіки призначає на посаду та звільняє з посади директора підприємства. Разом із цим ні чинне законодавство, ні Статут підприємства не передбачає обов`язку Мінекономіки як Уповноваженого органу управління здійснювати виплати позивачеві заробітної плати. З урахуванням викладеного, підстав для покладення на Мінекономіки обов`язку з виплати заробітної плати та всіх сум, що належали працівнику в день звільнення з урахуванням відповідних компенсацій немає. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. З урахуванням зазначеного належним відповідачем у цій справі, є ДП «Національний проект «Ел ЕнДжі Термінал», виконуючим обов`язки директора якого була [PERSON] , яка була призначена наказом Мінекономрозвитку України. Водночас ДП «Національний проект «Ел ЕнДжі Термінал» до участі у цій справі залучене як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а позивач заяв чи клопотань про залучення цього підприємства як співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити через неналежний суб`єктний склад учасників справи. Оскільки позов задоволенню не підлягає, суд не здійснює перерозподіл судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: dismissed