Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач у червні 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №1138-0183 від 08.01.2023 року у сумі 10\~400,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.01.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як одне ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1138-0183. Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу [PERSON] було наданий кредит у сумі 2000,00 грн. із строком кредитування - 300 днів, заявлений строк 18 днів, знижена відсоткова ставка 2,50% в день, стандартна % ставка - 3,00% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця. Окрім цього, як вказав позивач , [PERSON] оформлював кредитн відносини з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в загальній кількості три рази, попередні заборгованості були погашені, що свідчить про обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання умов кредитного договору. Разом з тим, відповідач порушив умови вказаного кредитного договору і не повернув у повному обсязі кредит та не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за договором. Станом на 30.05.2023 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становлять 10400,00 грн., з яких 2000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 8400,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість у примусовому порядку. Ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про призначення справи до розгляду, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача та на електронну адресу відповідача. В судові засідання, призначені на 10.08.2023 року та 28.09.2023 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08.01.2023 року за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1138-0183 на наступних умовах: сума кредиту 2000, 00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 18 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3, 00 % в день ( далі Договір). Даний Договір, разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України « Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України « Про електронну комерцію». ТОВ виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. В подальшому відповідач порушив умови Договору і не повернув у повному обсязі кредит, а також не виконав інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ за Договором і станом на 30.05.2023 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 10400, 00 грн., з яких: 2000, 00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 8400, 00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами: Договором про відкриття кредитної лінії № 1138-0183 від 08.01.2023 року (а.с. 8-13), Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а.с. 15-18), паспортом споживчого кредиту (а.с. 18-19), повідомленням АТ КБ « Приватбанк» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»(а.с. 20), довідкою про перерахування суми кредиту № 1138-0183 від 08.01.2023 року (а.с. 7). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Статтею 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом ( розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні ( розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав договір про відкриття кредитної лінії № 1138-0183 від 08.01.2023 року. За змістом Договору невід`ємними його частинами є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. На виконання умов договору 08.01.2023 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 2000, 00 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY. Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Договору, базовий період складає 14 днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту у розмірі 2.5 % за кожен день користування кредитом протягом базового періоду ( пільгова ставка), 3 % за кожен день користування кредитом поза межами базового періоду (стандартна ставка). Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором від 08.01.2023 року станом на 30.05.2023 року становить 10400,00 грн., з яких: 2000, 00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 8400,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Встановлено, що розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договору, а відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених обставин, а також розрахунку заборгованості. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмової форми укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 ( провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 ( провадження № 61-7203св20). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором є підставними і підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені при сплаті судового збору.

Outcome: approved