Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її батько, [PERSON] (далі-Відповідач), перебував у шлюбі з її матір`ю, [PERSON] , до 10.10.2006 року. Від шлюбних стосунків народилася дитина:\~донька \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Позивач зазначає, що вона є повнолітньою, не одруженою та не працюючою, однак, навчається в Словацькому технічному університеті на денній формі навчання у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до завершення навчання або до досягнення 23 років, в залежності від того, яка із зазначених обставин настане першою. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги визнала частково, просила суд визначити розмір аліментів на утримання позивача на період її навчання, але у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову до\~суду. В обґрунтування такого розміру аілментів представник відповідача посилалась на обставину перебування на утриманні відповідача ще двох осіб, окрім позивача, зокрема його рідної матері та дитини від іншого шлюбу. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року у справі\~№ 205/1902/23\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання позовні вимоги були задоволені у їх повному обсязі. Ухвалою суду від 23.08.2023 року вказане заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року у справі\~№ 205/1902/23\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання було скасовано,\~а справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 10.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.10.2006 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у них народилася [INFO] \~ донька\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2005 року. Судом також встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак\~\~вона навчається в Словацькому технічному університеті у місті Братиславі, розташованому в м. Братислава, Республіки Словаччина, є студентом І курсу з\~\~16.09.2022 року денної форми навчання, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу. Доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а у свою чергу сторона відповідача заперечує спроможність надавати позивачу матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. \~Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16\~Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з положеннями статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). В даному випадку, судом встановлено, що позивач, навчається в Словацькому технічному університеті в м. Братислава, за програмою підготовки бакалаврів : «Хімія, медична хімія та хімічні матеріали» у поєднанні спеціальностей: «хімічна інженерія» та «Технологія й хімія» денної форми навчання. Офіційна тривалість навчання 3 роки, навчання почалося 16.09.2022 року. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина/доньки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання він/вона не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд вважає, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджується обставина навчання позивача, у зв`язку з чим така сторона об`єктивно потребує матеріальної допомоги, а відповідач,\~\~будучи батьком такої дитини, зобов`язаний брати участь у її матеріальному забезпечені. Такий висновок суду також в повному обсязі кореспондується із нормами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). В даному випадку судовим розглядом встановлено, а сторонами не оспорювалась та обставина, що позивач досягла повноліття, та продовжує здійснювати навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Спірною обставиною у сторін є саме спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі (1/4 частки від усіх доходів платника аліментів). Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу у відповідному розмірі на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються такі обставини. Так, відповідач у справі [PERSON] є працездатним, отримує грошове забезпечення, проходячи службу на посаді заступника начальника начальника відділу УКР ГУНП у Дніпропетровській області. Стверджуючи про неможливість сплати аліментів у вказаному розмірі, відповідач посилався на перебування на його утриманні ще двох осіб, окрім позивача його рідної матері [PERSON] , [INFO] , та дитини від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Суд вказує, що само по собі надання матеріальної допомоги матері та дитини від іншого шлюбу не можуть бути підставою відмови у стягненні аліментів, оскільки вказані обставини не знімають з відповідача обов`язку, відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. А стверджуючи про факт утримання таких осіб, та виходячи із вимог 198 СК України, відповідач мав подати суду докази, які б підтверджували неможливість надання з його боку позивачеві матеріальної допомоги у вигляді аліментів у відповідному розмірі, через обтяження себе витратами на вказаних осіб. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі\~76,\~77 ЦПК України). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. В даному випадку, стверджуючи про ту обставину, що на утриманні відповідача знаходиться його мати [PERSON] , [INFO] , яка, у зв`язку зі своїм станом здоров`я, потребує періодичного лікування, така сторона на пропозицію суду не подала жодного доказу, що підтверджував би витрати саме відповідача на утримання такої особи, їх розмір та періодичність. Так само, стверджуючи про обставину постійних витрат, які пов`язані із систематичним лікування іншої дитини - [PERSON] , [INFO] , сторона відповідача на пропозицію суду не подала докази щодо розміру та періодичності таких витрат. Оскільки стороною відповідача не надано будь-яких доказів, які б відповідали встановленим процесуальним законом критеріям достатності, допустимості та належності на підтвердження періодичності та розміру витрат, який така сторона здійснює начебто на утримання інших, аніж позивач, осіб, то суд вимушений вважати недоведеною обставину такого матеріального стану платника аліментів, який би не дозволяв сплачувати йому такі платежі у розмірі частини своїх доходів. Відтак, враховуючи право позивача, як дитини, яка продовжує навчання, на звернення до суду із самостійним позовом про стягнення аліментів на свою користь, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на користь позивача, починаючи\~\~з 24 лютого 2023 року і до завершення навчання але не більше, ніж до досягнення нею віку 23 років. При цьому, враховуючи вказані обставини, у том числі, матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, волевиявлення позивача на отримання аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини\~\~з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,\~починаючи з 24 лютого 2023 року, і до завершення навчання або до досягнення 23 років, в залежності від того, яка із зазначених обставин настане першою. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved