Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] через представника адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Кетрисанівської сільської ради, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення двадцять четвертої сесії сьомого скликання Мар`янівської сільської ради «Про передачу гр. [PERSON] земельної ділянки у власність» від 15.11.2018 року №169. В обґрунтування позову зазначив, що є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після оформлення прав на будинок виявив бажання скористатись правом на приватизацію прилеглої до нього земельної ділянки за вищевказаною адресою. Проте, з`ясував, що рішенням двадцять четвертої сесії сьомого скликання Мар`янівської сільської ради №169 від 15.11.2018 року «Про передачу гр. [PERSON] земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,7546 га, кадастровий номер 3520884400:51:000:0087 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення Мар`янівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] та передано [PERSON] вказану земельну ділянку у власність. Позивач вважає, що прийнятим рішенням Мар`янівської сільської ради були порушені його права на вільне розпорядження та користування своїм правом на приватизацію земельної ділянки. Ухвалою суду від 19.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22). Ухвалою суду від 21.06.2023 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, з 19.07.2023 року (а.с.34-35). Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Пономарьов О.В. подав до суду клопотання про проведення розгляду справи, призначеної на 27.09.2023 року за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи заперечень не мають (а.с.69). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 08.09.2023 року, 27.09.2023 року повторно не\~з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~засобами поштового\~зв`язку за\~адресою його\~місця реєстрації: [ADDRESS] , до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.58-59, 66-67). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Враховуючи,\~що будь\~яких повідомлень\~про зміну\~адреси відповідач [PERSON] суду не подавав, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про місце, день і час розгляду справи. Представник відповідача\~Кетрисанівської сільської\~ради в\~судові засідання, призначені на 08.09.2023 року, 27.09.2023 року повторно не з`явився, про дату, час місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про отримання судової повістки (а.с.55, 63). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2022 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А., зареєстрованого в реєстрі за №875 (а.с.9) та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70495587 від 02.11.2022 року (а.с.11) встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її внук [PERSON] . Спадкове майно на яке видане дане свідоцтво складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого виконкомом Мар`янівської сільської ради народних депутатів 15.07.1989 року №98, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Право власності на даний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2022 року. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом 02.11.2022 року проведена державна реєстрація права власності на вищевказаний будинок за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №313949762 від 02.11.2022 року (а.с.10). Рішенням двадцять четвертої сесії сьомого скликання Мар`янівської сільської ради №169 від 15.11.2018 року «Про передачу гр. [PERSON] земельної ділянки у власність», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,7546 га, кадастровий номер 3520884400:51:000:0087 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення Мар`янівської сільської ради (КВЦПЗ 01.03) за адресою: [ADDRESS] та передано гр. [PERSON] земельну ділянку у власність загальною площею 0,7546 га, кадастровий номер 3520884400:51:000:0087 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення Мар`янівської сільської ради (КВЦПЗ 01.03) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного рішення (а.с.12). Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права користування на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості. Таким чином, право користування земельною ділянкою, розташованої під успадкованим будинком за адресою: [ADDRESS] , перейшло до нового власника будинку (позивача). Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституції України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд зазначає, що якщо особа стверджує про порушення її прав внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд встановлює, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1-3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як передбачено ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Частиною 1 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. З огляду на ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, відповідно до змісту пп. «в» ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. На підставі п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Пунктами «а», «б» ч.1 ст.12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У процесі\~децентралізації влади\~та реформи\~місцевого самоврядування,\~у зв`язку\~із змінами\~в адміністративно-територіальному\~устрої України Мар`янівська сільська рада, як орган місцевого самоврядування припинила свої повноваження та була приєднана до новобраної Кетрисанівської сільської ради. З цього моменту відповідно до пункту 6-1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» новосформована Кетрисанівська сільська територіальна громада стала правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Мар`янівської сільської ради. Підставою звернення [PERSON] до суду\~стало порушення\~його права\~користування земельною\~ділянкою,\~як власника\~розміщеного на\~ній будинку,\~розташованого за\~адресою: [ADDRESS] , що включає в себе право володіння та користування земельною ділянкою. Право власності позивача на будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке не скасоване. Відтак, судом встановлено, що рішення двадцять четвертої сесії сьомого скликання Мар`янівської сільської ради №169 від 15.11.2018 року про передачу [PERSON] земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , прийняте незаконно, з порушенням вказаних вище вимог законодавства та права користування земельною ділянкою позивача, як власника будинку, розміщеного на земельній ділянці за цією ж адресою, а тому підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено повністю, є підстави для стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] та Кетрисанівської сільської ради сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved