Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просила: - визнати за [PERSON] право власності по спадщині за законом після смерті [PERSON] , яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] , на земельну ділянку, площею 2,1785 га, що на території бувшої Скитківської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №06967, який виданий на підставі рішення 17 сес. 23 скл. Скитківської сільської ради Вінницької області від 02.08.2001. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянку, площею 2,1785 га, що на території бувшої Скитківської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №06967 від 02.08.2001. Спадщину бабусі фактично прийняла матір позивача [PERSON] , однак не оформивши її та не залишивши заповіту померла [INFO] . Позивач спадщину своєї матері, до складу якої увійшла земельна ділянка бабусі, фактично прийняла, оскільки проживала з матір`ю до її смерті та продовжує користуватися спадковим майном. Однак, позивач не може оформити спадщину через відмову нотаріуса, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідач у визначений строк відзиву на позов не подав, однак представник у своїй письмовій заяві позов визнав та просив розглядати справу без його участі. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, а позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , а за життя їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №06967 від 02.08.2001 на земельної ділянку, площею 2,1785 га, що на території бувшої Скитківської сільської ради. У відповідь на запит суду до Державного нотаріального архіву та Липовецької державної нотаріальної контори було повідомлено, що спадкової справи на майно [PERSON] не виявлено і не було заведено. У [PERSON] була дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та про укладення шлюбу. [PERSON] фактично прийняла спадщину свої матері [PERSON] , але за життя не змогла її оформити і не залишивши заповіту померла [INFO] . Крім позивача, як дочки [PERSON] інших спадкоємців не виявлено, а належними та допустимими доказами підтверджується, те що позивач фактично прийняла спадщину своєї матері, до складу якої увійшла земельна ділянка бабусі, оскільки проживала з матір`ю до її смерті та продовжує користуватися спадковим майном. Проте позивач не може оформити спадщину через відмову нотаріуса, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не залишивши заповіту, відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1785 га, що на території бувшої Скитківської сільської ради, яка належала покійній, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №06967 від 02.08.2001. Судом було встановлено, що у [PERSON] була дочка [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину свої матері [PERSON] , але за життя не змогла її оформити і не залишивши заповіту померла [INFO] . Таким чином, мати позивача [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняла спадщину своєї матері [PERSON] , фактично вступивши у володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями не встановлено, а на запити суду з нотаріальної контори та архіву було надано відповіді про те, що спадкову справу на [PERSON] не виявлено. Однак, [PERSON] за життя не змогла оформити спадщину матері та не залишивши заповіту померла [INFO] . Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з матеріалів спадкової справи мати позивача - [PERSON] , яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,1785 га, заповіту не складала, а єдиною спадкоємицею першої черги за законом є її дочка позивач. При цьому позивач постійно проживала зі своєю матір`ю за однією адресою. Судом було встановлено, що при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач не може оформити спадщину через відмову нотаріуса, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Відповідач визнав пред`явлений до нього позов під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем право власності по спадщині за законом після смерті [PERSON] , яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] , на земельну ділянку, площею 2,1785 га, що на території бувшої Скитківської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №06967, який виданий на підставі рішення 17 сес. 23 скл. Скитківської сільської ради від 02.08.2001, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved