Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

16.08.2023 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Качана Романа Юрійовича звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила суд щомісячно утримувати з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 2500,00 грн. Позов мотивований тим, що вона є інвалідом першої групи. Не працює, отримує пенсію по інвалідності в сумі 2300,00 грн., інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Повідомила, що має двох працездатних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Чоловік позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Позивач зазначила, що її син, [PERSON] , надає їй всю потрібну допомоги та здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю. Однак, на даний час в силу об`єктивно існуючих обставин непереборної сили - військового стану оголошеного у Державі, у нього значно зменшилися доходи, а тому, здійснюючи постійний догляд за позивачем, останній не може надавати матері - особі з інвалідністю 1 групи додаткову матеріальну допомогу. В той же час [PERSON] - донька позивача у березні 2022 року покинула своє місце постійного проживання та поселилася у м. Славута Хмельницької області та не надає позивачу жодної матеріальної допомоги. Позивач вказала, що [PERSON] є працездатною, не має інвалідності та не має на своєму утриманні неповнолітніх дітей або інших будь-яких непрацездатних осіб, а отже має можливість допомагати щомісячно матері. Ухвалою суду від 17.08.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача - адвокат Качан Р.Ю. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідною донькою позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 01.11.1977 р., а також копією Свідоцтва про одруження від 21.11.1998 р. серії [NUMBER] . Відповідно до наданої суду копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 267873, [PERSON] присвоєна перша "Б" група інвалідності безстроково. За рекомендацією комісії [PERSON] рекомендоване стаціонарне лікування. Позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 02.08.2017 р. серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2019 р. по справі № 212/1055/18 висловив свою правову позицію щодо застосування норми ст. 202 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved