Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 29.05.1998 виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 10. В обґрунтування позову зазначає, що сумісне життя з відповідачкою не склалося. Вони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага та почуття один до одного, тобто шлюб став носити формальний характер. На даний час сімейно шлюбні відносини ними припинені з листопада 2021 року. Спільний сімейний бюджет ними також вже не ведеться на протязі тривалого часу. Подальше сумісне життя, примирення з відповідачкою та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Спору щодо спільного майна подружжя та щодо місця проживання неповнолітнього сина немає. Позивач у\~судове засідання\~не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву, в які прохав розглядати справу у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте, до початку розгляду справи по суті, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Спірного спільного майна не мають. Сімейні стосунки і обов`язки не підтримують багато років. Спільно не проживають. Відповідачка перебуває в цивільних відносинах з іншим чоловіком майже рік. Прохає задовільнити позовні вимоги позивача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.05.1998 виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 10. Причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні погляди на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини немає. Спір стосовно поділу спільного майна подружжя відсутній. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить його інтересам. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачкою до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то з відповідачки має бути стягнуто в дохід держави 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав сплаті при подачі такого позову - у розмірі 536,80 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved