Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду з позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 23.07.2015 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Кам`янської сільської радим Сторожинецького району Чернівецькій області, актовий запис №15 та який рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.02.2023 було розірвано. Зазначає, що від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка з моменту розлучення та на даний момент проживає разом з ним в [ADDRESS] , знаходиться на повному його утриманні та виховується ним одноосібно. Також зазначає, що відповідач не намагається доглядати дитину, не цікавиться, чи матиме дочка що їсти та що одягнути, займається виключно своїм життя та не приймає жодної участі у вихованні дочки. На даний момент мати дитини знаходиться за кордоном і з її слів повертатись не планує. На підставі викладеного позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановити факт самостійного виховання малолітньої [PERSON] батьком [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Представник заінтересованої особи в підготовче судове засідання не з`явилась, надіслала до суду лист про розгляд справи без її участі, відносно позовних вимог не заперечує. Неявка сторін в підготовче судове засідання з огляду на подачу ними заяв про розгляд справи у їх відсутності, з врахуванням положень ст.198 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.02.2023 року у справі №723/507/23 шлюб (а.с. 3). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З довідки, виданої 10.04.2023 року за №409 виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та до складу зареєстрованих з ним осіб входять: мати [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] на даний момент перебуває за кордоном, що підтверджує відміткою в її закордонному паспорті про перетин кордону 17.02.2023 року. Визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дочки необхідно позивачу для отримання соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним із батьків, а також для переміщення із дитиною без документального оформлення згоди матері, яка разом із дочкою не проживає. Згідно акту обстеження умов проживання та рішення виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13.09.2023 №97 за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем проживає неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] перебуває на повному утриманні свого батька, дитина має власну повністю умебльовану кімнату, облаштовану спальним місцем, місцем для навчання, ігор та всебічного розвитку. Дитина повністю забезпечена всім необхідним для нормального життя та розвитку. Зі слів дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] мати дитини виїхала за кордон після розлучення з їх сином [PERSON] та з того часу вихованням [PERSON] займається батько. Комісією, що проводила обстеження умов проживання зроблено висновок, що доцільним є визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який на даний час її самостійно утримує та виховує. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 3 ст.160 СК України передбачено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Суд вважає, що саме проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку. Суд також бере до уваги, що відповідач щодо позовних вимог заперечень не висловила, позов визнала. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, а також те, що на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] не досягла віку 14 років, проживає разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved