Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У липні 2023 року МТСБУ звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу завданої шкоди в розмірі 44268,51 грн. та витрат понесених на оплату судового збору. Як на підставу позовних вимог вказано, що 25.01.2019 17:40 годині на перехресті вулиці Погранична та проспекту Богоявленському у м.Миколаєві з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Фіат», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). В результаті вказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота», реєстраційний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та який був забезпечений полісом № АК/7686932, укладеним з ПрАТ СК «Провідна», що діяв на момент ДТП. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 по справі № 490/5843/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного заворушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.05.2019 потерпілий повідомим про страховий випадок та звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, згідно звіту № 12797 від 18.03.2019, з урахуванням зносу, становить 91982,42 грн. Після маркетингового дослідження ринку аналогічних КТЗ, була визначена середня ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані, яка склала 37289,99 грн. У зв`язку із цим, МТСБУ було прийнято рішення про здійснення регламентної виплати в розмірі 44268,51 грн. ( 81558,50 - 37289,99). Вказана сума була виплачена потерпілому 04.11.2019, що підтверджується наказом та платіжним дорученням. Не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо розміру регламентної виплати потерпілий, [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до МТСБУ. Ухвалою суду від 23.11.2022 у справі № 489/2263/20 позов було залишено без розгляду Посилаючись на наведені обставини та те, що після проведення регламентної виплати потерпілому в позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, яким в добровільному порядку шкода не відшкодована позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов від 28.07.2023 в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування відзиву вказав, що позивачем МТСБУ пропущений строк позовної давності в три роки, встановлений статтею 257 ЦК України, перебіг якого розпочався з 04.11.2019, тобто дня проведення страхової виплати потерпілому, і сплинув 04.11.2022, що є підставою для відмови в позові. У відповіді на відзив від 06.08.2023 представник МТСБУ вказав, що позивачем не заперечується той факт, що основне зобов`язання МТСБУ було виконано 04.11.2019 та строк пред`явлення вимоги сплинув 04.11.2022. Але, вказаний строк не є преклюзивним. У даному випадку, потерпілий [PERSON] не погодився з визначеним позивачем розміром страхового відшкодування та звернувся до суд з відповідним позовом до МТСБУ та відповідача. Остаточне рішення у справі було ухвалено судом 23.11.2022, отже з цієї дати МТСБУ стало відомо, що сплачений потерпілому розмір страхового відшкодування є остаточним та є всі підстави для звернення до суду з вимогою до відповідача про стягнення вказаної у позові суми. Крім того, введення в Україні воєнного стану, який триває по теперішній час, через військову агресію російської федерації, згідно листа Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 № 2004/02.0-7.1 є форс-мажорною обставиною, так як підпадає під ознаки «непереборної сили», що є підставою для застосування положень пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України. У зв`язку із цим просить поновити перебіг строку позовної давності та визнати наведені у відповіді на відзив обставини поважними. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 25.01.2019 17:40 годині на перехресті вулиці Погранична та проспекту Богоявленському у м.Миколаєві з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Фіат», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , сталася ДТП. В результаті вказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота», реєстраційний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , та який був забезпечений полісом № АК/7686932, укладеним з ПрАТ СК «Провідна», що діяв на момент ДТП. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 по справі № 490/5843/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного заворушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до статті 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.05.2019 потерпілий повідомив про страховий випадок та звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, згідно звіту № 12797 від 18.03.2019, з урахуванням зносу становить 91982,42 грн. Після маркетингового дослідження ринку аналогічних КТЗ, була визначена середня ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані, яка склала 37289,99 грн. У зв`язку із цим, МТСБУ було прийнято рішення про здійснення регламентної виплати в розмірі 44268,51 грн. ( 81558,50 - 37289,99). Вказана сума була виплачена потерпілому 04.11.2019, що підтверджується наказом МТСБУ від 04.11.2019 № 11579 та платіжним дорученням № 1154488 від 04.11.2019. Не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо розміру регламентної виплати потерпілий, [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до МТСБУ. Рішенням суду від 23.11.2022 у справі № 489/2263/20 позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір в сумі 99,59 грн. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою цього суду від 23.11.2022 позовні вимоги [PERSON] в частині вимог до МТСБУ залишено без розгляду. Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961- IV (далі Закон № 1961-IV) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Враховуючи наведене, після здійснення потерпілому виплати страхового відшкодування МТСБУ набуло право регресу до відповідача, як винуватця ДТП в межах суми виплаченого страхового відшкодування. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову з підстави пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, перебіг якого розпочався з дати виплати страхового відшкодування потерпілому - 04.11.2019 та сплинув 04.11.2022. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність за положеннями статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 265 ЦК України). З позовом про стягнення регламентної виплати з відповідача, виплату якої було проведено 04.11.2019, МТСБУ звернулося до суду в липні 2023 року. Тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Посилання представника позивача на звернення потерпілої особи, яка не погодилася з розміром страхового відшкодування, до суду з позовом до відповідача [PERSON] та МТСБУ, відповідно до положень частини другої, третьої статті 264 ЦК України є підставою переривання такого строку, суд вважає помилковими, оскільки у справі № 489/2263/20 МТСБУ не мало статусу позивача. Крім того, розгляд вказаного спору в судовому порядку не перешкоджало МТСБУ звернутися до суду з регресним позовом до [PERSON] у межах виплаченого страхового відшкодування. Щодо посилання представника позивача на введений в Україні з 24.02.2022 воєнний стан, який діє по теперішній час, як на «непереборну обставину», що відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України є підставою переривання строку позовної давності та на його думку свідчить про поважність причини пропуску такого строку, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженому Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час. Отже, передбачений статті 257 ЦК України трирічний строк позовної давності продовжує діяти до завершення воєнного стану. Відтак, МТСБУ наведений строк не пропустило, через що клопотання представника позивача про визнання поважної причини пропуску строку позовної давності та його поновлення є зайвим, а тому задоволенню не підлягає. Інші доводи представника позивача не впливають на висновок суду, а тому не вимагають додаткового обґрунтування судом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України). Враховуючи наведе та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в повному розмірі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду, що підтверджується платіжною інструкцією № 933216 від 23.05.2023.

Outcome: approved