Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим 01.12.1997 ВАТ «Київський завод Геофізприлад» та зареєстрованим Київським БТІ 09.01.1998 за №7766, вказана квартира належала на праві власності у рівних долях (по 1/3 частині) [PERSON] , його синові [PERSON] (батькові позивачки) та дочці [PERSON] . На момент смерті [PERSON] його син [PERSON] проживав разом із ним у вказаній квартирі та був зареєстрований у ній, а після смерті батька фактично вступив у володіння та управління спадковим майном померлого, зокрема, сплачував всі комунальні платежі по вказаній квартирі та інші обов`язкові платежі, тобто в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки від прийняття спадщини він не відмовлявся. [INFO] [PERSON] помер. При цьому за життя своїх спадкових прав після смерті батька він у встановленому законом порядку не оформив. Позивачка є спадкоємицею до майна померлого [PERSON] та на час смерті останнього проживала разом із ним і значилася зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] , однак вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на відповідну частку вищевказаної квартири через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно з відповіддю КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» за даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: 2/3 частини - за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.12.1997 ВАТ «Київський завод Геофізприлад» на підставі розпорядження №40/1899, зареєстрованого в Бюро 09.07.1998 та записаного в реєстровій книзі за реєстровим №7766; 1/3 частина - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 11.12.2008 №1-5962, зареєстрованого в Бюро 29.12.2008 за реєстровим №7766. Враховуючи наведене, позивачка просила суд: - встановити факт постійного проживання померлого [PERSON] разом із померлим [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батька [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про прийняття спадщини, видане Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] ; - визнати за нею право приватної власності на 2/3 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачці строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, а також витребувано письмові докази за клопотанням позивачки. На виконання вказаної ухвали 02.05.2022 до суду надійшли документи від КП КМР «КМ БТІ» щодо права власності на спірну квартиру, а 28.07.2022 - від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи №227/2008, заведеної після смерті померлого [PERSON] 22.08.2022 до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи №334/2021, заведеної тією ж нотаріальною конторою після смерті померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 23.09.2022 за клопотанням позивачки витребувано відповідні докази у Подільського відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України у м. Києві та Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. На виконання вказаної ухвали 11.10.2022 до суду надійшов лист Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, а 01.02.2023 - лист ГУ ПФУ в м. Києві. 02.05.2023 позивачкою подано до суду уточнену позовну заяву, у якій пред`явлено позовні вимоги до [PERSON] , третя особа Київська міська рада, про визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04.05.2023 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 11.05.2023 до суду надійшла заява від представника Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про розгляд справи без її участі. 06.06.2023 на виконання ухвали суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із відповідними додатками. Ухвалою суду від 08.06.2023 уточнену позовну заяву прийнято до розгляду, встановлено строк відповідачу - для подання відзиву на позовну заяву та для подання зустрічного позову, позивачці - відповіді на відзив, третій особі - письмових пояснень по суті спору. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 10.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Водночас, 02.10.2023 позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у м. Києві та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 09.12.2000. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 29.04.2021. 12.05.2021 позивачка звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та на підставі такої її заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №334/2021. Разом із цим, нотаріусом було відмовлено позивачці в оформленні її спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим вона звернулася до суду із вказаним позовом. Вирішуючи доведеність тверджень позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, позивачка звернулася до суду з метою оформлення своїх спадкових прав на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997, виданого ВАТ «Київський завод Геофізприлад» згідно з розпорядженням №40/1899 від 01.12.1997 та зареєстрованого у Київському БТІ 09.01.1998 за №7766, підтверджується, що вказана квартира належала на праві власності у рівних долях [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] . При цьому встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , а [PERSON] був його сином. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві 30.05.2008, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Заповітом від 13.06.2005, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корецькою І.С., усе своє майно [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] , а у разі її смерті раніше за спадкодавця чи неприйняття нею спадщини - своєму синові [PERSON] . Із наявних у справі копій матеріалів спадкової справи №227/2008, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] , встановлено, що [PERSON] успадкувала спадщину після смерті батька, отримавши у встановленому законом порядку відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зокрема, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВМА №259394, виданим державним нотаріусом 11.12.2008 та зареєстрованим у реєстрі за №1-5962, [PERSON] успадкувала належну померлому [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, 1/3 частина спірної квартири, що належала померлому [PERSON] , у порядку спадкування перейшла у власність [PERSON] . З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки, наведені в уточненій позовній заяві, про те, що після смерті її батька [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини вказаної квартири, що належала померлому [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997. Наявною в матеріалах справи копією довідки КП «Вітряні гори» №1357 від 25.06.2008 також підтверджується, що [PERSON] , будучи співвласником вказаної квартири, з 12.06.1985 року був у ній зареєстрований та фактично там проживав. Судом також з`ясовано, що 12.05.2021 позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , а також те, що інших спадкоємців, в тому числі передбачених ст.ст. 1241, 1261 ЦК України, після смерті останнього немає. Вказані обставини, зокрема, підтверджується матеріалами спадкової справи №334/2021, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] . Крім того, з`ясовано, що позивачка фактично проживає квартирі [ADDRESS] та значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 04.06.2013, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками щодо реєстрації місця проживання позивачки. Жодних доказів на спростування вищевказаних обставин матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами першою та третьою статті 1296 цього Кодексу визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлений судом факт прийняття позивачкою спадщини, відсутність інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та виявили бажання її прийняти, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved