Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.07.2023 йому стало відомо про виконавчий напис №21329, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.від 21.12.2021 про стягнення з нього на користь ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" заборгованості в сумі 7519,59 грн, про який він дізнався з інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості за кредитним договором від 04.02.2020 №3615211033/231168 у розмірі 7519,59 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки жодних письмових вимог про сам факт існування боргу та підстав його стягнення від відповідача йому не надходило. Більше того, ним фактично не було отримано споживчий кредит, а відтак, у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджених Постановою Кабміну № 1172 від 29.06.1999. Проте, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не враховано, що п. 2 Постанови Кабміну № 1172 від 29.06.1999 на час її застосування був визнаний постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишена без змін, незаконним та нечинним. Частиною 2 ст. 265 КАС України встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально-посвідчених договорів і не міг застосовуватися до кредитних договорів, укладених між ним та ТОВ "ФК Дебт Коллекшн", оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Отже, приватний нотаріус на час вчиненння виконавчого напису керувався нечинними положеннями закону. Окрім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинних документів щодо видачі кредиту, меморіальних ордерів, розписок, чеків тощо, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безпірним. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем, не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором здійснено відповідачем одноособово без урахування його думки та позиції. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 № 2 "Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні" у п. 13 роз`яснено, що виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися у розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Нотаріус також може витребувати необхідні документи у стягувача. Однак, нотаріус, не зважаючи на вимоги закону та Порядку, за відсутності достовірної та повної інформації щодо заборгованості боржника, вчинив виконавчий напис, при тому, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем, тощо. З огляду на вищевикладене, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати виконавчий напис №21329, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.від 21.12.2021 про стягнення з нього на користь ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" заборгованості за кредитним договором №3615211033/231168 від 04.02.2020 в сумі 7519,59 грн таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.02.2020 між позивачем та ТОВ "ГОУФІНГОУ" в електронній формі було укладено кредитний договір №3615211033/231168, за умовами якого сума кредиту - 2000 грн; строк кредитування - 21 день, до 24.02.2020; фіксована процентна ставка за день користування - 1,85 %, про що свідчить копія індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3615211033/231168 (а.с.13-16). Згідно копії Додатку №1 до про надання фінансового кредиту №3615211033/231168 (а.с.17) позивач та ТОВ "ГОУФІНГОУ" погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до якого після закінчення строку кредитування позивачем мало б бути повернуто ТОВ "ГОУФІНГОУ" 2666,60 грн, з яких: 2000 грн - сума кредиту, 666,60 грн - сума нарахованих процентів. 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21329, згідно якого звернуто стягнення з [PERSON] за договором №3615211033/231168 від 04.02.2020, укладеним з ТОВ "ГОУФІНГОУ", правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №1-31/05/2021 від 31.05.2021 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП", на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №1-03/06/2021 від 03.06.2021 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК Дебт Коллекшн". Згідно копії вищевказаного виконавчого напису (а.с.12) вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 04.02.2020 по 19.08.2021, сума заборгованості складає 6119,59 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1980 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4139,59 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 1400 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню -7519,59 грн. 12.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. була зареєстрована заява від директора ТОВ"ФК Дебт Коллекшн" про відкриття виконавчого провадження та того ж дня останнім була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого напису №21329 від 21.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О.про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ"ФК Дебт Коллекшн" заборгованості в розмірі 7519,59 грн, про що свідчить копія даної заяви (а.с.11) та копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2022 (а.с.18). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" зазначений у написі є безспірним. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Не встановлено судом факту спрямування боржнику [PERSON] повідомлення про порушення ним кредитних зобов`язань і, як наслідок, надання можливості боржнику ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Відповідачем та третіми особами не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, хоча така можливість надавалася їм судом Встановлені судом обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також судом взято до уваги, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Золотих О.О. посилався на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. В той же час, судом враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, відповідно до яких кредитні договори було віднесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 залишена без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Відтак, станом на 21.12.2021 ( дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідних доказів надання приватному нотаріусу Золотих О.О. оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved