Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

13.06.2023 року позивач ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути 10 933,56 грн. заборгованості за не обліковану електричну енергію за актом про порушення №220236 від 03.10.2022 року та 2 684,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зазначили, що відповідно до даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вони є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Відповідач [PERSON] , є споживачем електроенергії за адресою: [ADDRESS] , яку постачає ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». 03.10.2022 року за адресою відповідача в ході обстеження приладу обліку електроенергії представниками позивача було виявлено порушення: п.5.5.5 ПРРЕЕ , що відповідає порушенню п.8.4.2 ПРРЕЕ - «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електроустановок до електромережі, що не є власністю ОСР після відключення 14.01.2022 року; самовільне підключення виконано відкрито». Позивач зазначає, що станом на 01.05.2022 року заборгованість за не обліковану електричну енергію відповідачем не сплачена, а тому просить стягнути з відповідача нараховану суму у розмірі 10 933,56 грн. та судовий збір. 20.06.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням (виклику) сторін. 27.06.2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва від представника позивача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - адвоката Гаєвої Ю.В. надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду та клопотання про залучення доказів понесених судових витрат. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», правом подати відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою, а отже вона є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», як правонаступник ПАТ «Київенерго». Будь-яких змін щодо місця проживання відповідача та щодо власника квартири за вищевказаною адресою ні від боржника ні від третіх осіб до суду не надходило. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської райдержадміністрації № 94705104 від 19.06.2023 року, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - з 30.12.1977 року по теперішній час. 03 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» складено Акт про порушення № АП 220236, яким встановлено порушення п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електроустановок до електромережі, що не є власністю ОСР після відключення 14.01.2022 року; самовільне підключення виконано відкрито. На засіданні комісії по розгляду акта про порушення № 220236 від 03.10.2022 в складі голови комісії Іващенко О.В., членів комісії: [PERSON] , [PERSON] , що відбулось 01.12.2022 у відсутності споживача [PERSON] та оформлено протоколом № 1025 від 01.12.2022, вирішено провести розрахунок вартості електроенергії, спожитої позивачем з порушенням ПРРЕЕ відповідно до п. 8.4.11 та за формулою № 5 визначеного главою 8.4 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії та нарахована за період з 04.04.2022 по 03.10.2023 сума 10 933,56 грн. За повідомленням позивача, станом на 01.05.2023 сума заборгованості відповідачем не сплачена. Спірні правовідносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії на час складання позивачем вищевказаного акту про порушення регулюються на підставі ст. 714 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до положень пп. пп. 5, 6 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача надсилалася вимога від 02.12.2022 № 3/01/5/Д-35851 про сплату заборгованості за необліковану електричну енергію внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 10 933,56 грн. Проте, вказана вимоги відповідачем отримана не була та повернута позивачу з довідкою АТ Укрпошта про закінчення терміну зберігання. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного жодних доказів відповідачем суду не надано. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2020 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» було укладено договір про надання правової допомоги №308-20, відповідно до умов якого виконавець зобов`язаний надати клієнтові правову допомогу. Відповідно до п. 3.1, 3.2 вказаного договору приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг. 30 грудня 2020 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» було підписано додаткову угоду від 30 грудня 2020 року №2 до договору №308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року. 28 квітня 2021 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» було підписано додаткову угоду від 28 квітня 2021 року №3 до договору №308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року. У п.1.3 додаткової угоди сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг. Відповідно до п. 4.4 додаткової угоди вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі. 24 грудня 2021 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» було підписано додаткову угоду від 24 грудня 2021 року №3 до договору №308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року. 19 грудня 2022 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» було підписано додаткову угоду від 19 грудня 2022 року №3 до договору №308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року. З акту надання послуг №б/н від 21.06.2023, підписаного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» вбачається, що адвокатом було виконано наступні послуги: надання консультацій клієнту щодо стратегії захисту та представництва його інтересів в суді, збір доказів по судовій справі, проведення розрахунку ціни позову, судового збору з формуванням платіжного доручення для його сплати, підготовка та подання до Оболонського районного суду м. Києва позовної заяви про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та за актами про порушення, участь у судовому засіданні, супроводження справи. Фіксована вартість послуг склала 3 000,00 грн. Вирішуючи дану вимогу по суті, суд враховує те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року № 159/5837/19. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, а також ураховуючи критерій складності справи, обсяг виконаних робіт, ціну позову, досвід адвоката, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: approved