Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій позивач просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно стягнуті кошти у розмірі 41 918,55 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.2021 року щодо [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М., було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. Виконавче провадження ВП № [NUMBER] було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису № 48492 виданий 20.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Цикл Фінанс», заборгованості за кредитним договором №004-28857-121213 від 12.12.2013 р. 15 вересня 2022 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі 761/45309/21, яким вирішено: «визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №48492, вчинений 20.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Цикл Фінанс», заборгованості за кредитним договором №004-28857- 121213 від 12.12.2013 р.». Рішення не оскаржувалось в апеляції, та набрало законної сили. У позовній заяві зазначено, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2023, виконавець постановив: приватному виконавцю стало відомо, що рішенням Шевченківський районний суд міста Києва у справі № 761/45309/21 від 15.09.2022 року, суд вирішив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. , зареєстрований в реєстрі за №48492, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс», заборгованості за кредитним договором №004-28857-121213 від 12.12.2013 р. ПОСТАНОВЛЯЮ: 1. Виконавче провадження з примусового виконання: виконавчий напис № 48492 виданий 20.05.2021 закінчити». Під час здійснення Приватним виконавцем примусового виконання рішення, з Позивача було стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 46840,77 грн. З них стягувачу ТОВ «Цикл Фінанс» по виконавчому провадженню ВП № [NUMBER], Приватним виконавцем було перераховано - 41918,55 грн. Позовна заява мотивована тим, що оскільки підстава набуття відповідачем грошових коштів відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 41 918,55 грн., стягнуті за виконавчим провадження № [NUMBER] Позивач вказує, що викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на положення 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.09.2023 року (Вхід. № 81765) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві, відповідачем зазначено, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №004-28857-121213 від 12.12.2013 на підставі якого було винесено виконавчий напис і станом на час розгляду справи, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінний та не розірваний, заборгованість по ньому позивачем не погашена, а тому відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Відповідач вказує, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставною для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У відзиві окремо зазначено клопотання щодо зменшення заявленого стороною позивача розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до якого відповідач просить суд зменшити заявлений розмір витрат на правову допомогу, враховуючи їх необґрунтованість та не співмірність із складністю справи. Позивач в судове засіданні не з`явився, свого представника не направив, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Одночасно з позовом до суду подано клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Яреська Тараса Віталійовича про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Треті особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року у справі № 761/45309/21 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Цикл Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №48492, вчинений 20.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс», заборгованості за кредитним договором №004-28857-121213 від 12.12.2013 р. Вказане рішення набрало законної сили 18.10.2022. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням вказаних вимог ст. 82 ЦПК України вказані вище обставини встановленню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2021 року щодо [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М., було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. Виконавче провадження ВП № [NUMBER] було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису № 48492 виданий 20.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Цикл Фінанс», заборгованості за кредитним договором №004-28857-121213 від 12.12.2013 р. у загальному розмірі 71 253,66 грн. 18.07.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 48492 виданого 20.05.2021 закінчити. Вказаною постановою встановлено, що приватному виконавцю стало відомо, що рішенням Шевченківський районний суд міста Києва у справі № 761/45309/21 від 15.09.2022 року, суд вирішив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який зареєстрований в реєстрі за №48492. Відповідно до відповіді Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М, від 18.07.2023 року № 8184 на адвокатський запит № 1 від 17.07.2023 року, вбачається, що у приватного виконавця на виконанні перебувало виконавче провадження №66537055 з примусового виконання виконавчого напису №48492 від 20.05.2021 виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Є.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість. Під час здійснення примусового виконання рішення на депозитний рахунок приватного виконавця стягнуто грошові кошти в розмірі 46840,77 грн., з яких стягнута сума боргу на користь стягувача 41918,55 грн., перераховано на рахунок ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» Таким чином, судом встановлено, що з позивача на користь відповідача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» стягнуто 41 918,55 грн. на примусове виконання виконавчого напису № 48492 виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 48492 виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 41 918,55 грн. в порядку виконання вказаного виконавчого напису, було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 41 918,55 грн., що становить заборгованість за виконавчим написом зареєстрованого в реєстрі за № 48492 виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, які були перерахований на рахунок стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»). Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу (правову) допомоги у розмірі 6000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію Договору № 23112 про надання правничої (правової) допомоги від 11.07.2023 року, копію Додатку №1 до Договору № 23112 про надання правничої (правової) допомоги від 11.07.2023 року, копія акту приймання-передачі послуг №1 від 19.07.2023 на загальну суму 6000,00 грн., копію розрахункової квитанції № 19/07/23 про отримання гонорару до Договору №23039 від 26.04.2023. Відповідно до п.3.1 Договору Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок). Пунктами 7.1-7.3 Додатку №1 до Договору встановлено, що правова допомога вважаються наданою після підписання Сторонами Акту приймання-передачі послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Адвокат надає Клієнту Акт приймання-передачі послуг, в якому зазначається детальний зміст наданої правової допомоги (за необхідності), розмір Гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму Гонорару (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Акту приймання-передачі послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. 19.07.2023 року Адвокат Яресько Т.В. та Позивач підписали Акт приймання-передачі послуг №1 від 19.07.2023 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі. Позивач оплатив послуги у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок) вчасно 19.07.2023 року, про що отримав від адвоката Яреська Т.В. відповідну розрахункову квитанцію №19/07/23 від 19.07.2023 року, як це передбачено п.7.5 Додатку №1 до Договору. При цьому, відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивача є не співмірною, даний розмір не відповідає складністю справи та виконаних адвокатських робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, одне судове засідання, а також тривалість судових засідань, ціну позову, розгляд справи без участі сторони позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості, сума судових витрат в заяві про ухвалення додаткового рішення не є співмірною в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., що є співмірним із складністю справи та відповідає критерію розумності з огляду на обставини справи.

Outcome: approved