Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

В серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 124\~112,00\~грн. та понесених судових витрат. Як на підставу позовних вимог зазначав, що 17.11.2021 [PERSON] підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису. В подальшому відповідач виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилась з актуальними умовами кредитування та підписала паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 28.01.2022 про надання строкового кредиту в розмірі 112\~900,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки в розмірі 18 %. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 05.07.2023 утворилась заборгованість у розмірі 124\~112,00 грн., яка складається із 109\~763,89 грн. - заборгованості за кредитом, 14\~348,11 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язань, АТ\~КБ\~«ПриватБанк» просить стягнути наведену заборгованість з відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» разом з позовом подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Визначала факт укладення договору між нею та банком 28.01.2022 та розмір нарахованої банком заборгованості за ним станом на 05.07.2023, проте просила врахувати суд, що після пред`явлення банком позову нею добровільно погашено заборгованість за відсотками та частково за тілом кредиту у загальному розмірі 20\~000,00\~грн., про що надала суду для ознайомлення 4 квитанції по 5000,00грн. від 12.07.2023, 01.08.2023, 23.08.2023 та 27.09.2023, копії яких просила долучити до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду вказане клопотання було задоволено. Крім того, просила врахувати суд, що вона є онкохворою особою, пенсіонером за віком з 2022 року та втратила роботу, а також лист Торгово-промислової палати щодо визнання форс-мажором збройної агресії Російської Федерації. Такі докази суду відповідач письмово не надала, проте вважала викладені обставини форс-мажором, а тому відповідно до п.7.4. кредитного договору б/н від 28.01.2022 вважала, що є обставини, що свідчать про призупинення виконання нею зобов`язань за вказаним договором. 07.09.2023 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява, згідно якої позивач повідомляє, що в додатках до позовної заяви, а саме кредитному договорі №\~б/н, укладеним із [PERSON] , помилково вказана дата договору «28 січня 2021 року». При цьому правильною датою договору є «28 січня 2022 року». Вказане підтверджується графіком платежів та іншими документами, долученими до позовної заяви. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17.11.2021 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н у вигляді заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11-22). Підписавши анкету-заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. 28.01.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала строковий кредит в розмірі 112\~900,00 грн. на строк 36 % зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 18 % річних за умовами «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Згідно умов вказаного договору передбачено, що платежі за кредитом здійснюються щомісячно рівними частинами згідно графіку платежів (а.с. 24-35). Проте відповідач свої зобов`язання за кредитом не виконувала, не здійснював щомісячне погашення обов`язкових платежів згідно графіку, внаслідок чого станом на 05.07.2023 утворилась заборгованість в розмірі 124 112,00 грн., яка складається із 109\~763,89 грн. - заборгованості за кредитом, 14 348,11 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 7-8). Рух грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.01.2022 (а.с. 7-8), а також випискою з особового рахунку за період з 28.01.2022 по 06.07.2023 (а.с. 9). Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. За правилами статей 526, 530, 610\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628\~ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та кредитний договір є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. За змістом статті 6\~ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно з частинами першою-третьою статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.7.4 кредитного договору б/н від 28.01.2022 під час дії обставин «форс-мажору» виконання зобов`язань за Договором може призупинятись (частково або в повному обсязі). Статтею 617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої\~статті 263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України\~Указом Президента\~України №\~64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютою 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжено режим воєнного стану. Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 15.11.2023 року. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями\~30,\~34,\~38,\~39,\~41,\~44, Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.\~14,\~14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Існування обставин форс-мажору щодо порушення/невиконання зобов`язань може доводитися будь-якими доказами (постанова Верховного Суду у справі № 912 3323/20 від 21 липня 2021 року). Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідне яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)". Відповідно до абз. 3 ч. 3\~ст. 14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 14-1 зазначеного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Статтею 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44(5), передбачено, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональгою ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Відповідно до ст. 6.2 Регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідно до рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2\~ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»). Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №\~912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним. За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1\~ст. 617 ЦК України). Разом з тим, відповідачем [PERSON] , не надано належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали позичальника виконувати зобов`язання за кредитним договором б/н від 28.01.2022. За частиною другою статті 530\~ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що АТ\~КБ\~«ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 124\~112,00\~грн., яка складається із 109\~763,89 грн. - заборгованості за кредитом, 14\~348,11\~грн. - заборгованість за відсотками. Однак під\~час розгляду\~справи відповідач\~ [PERSON] \~надала суду\~квитанції на\~підтвердження оплати\~заборгованості за\~кредитом в\~загальному розмірі\~20\~000,00\~грн.\~вже після\~пред`явлення банком\~позову,\~а саме\~від 12.07.2023, 01.08.2023, 23.08.2023 та 27.09.2023, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідно до положень п. 4.5 кредитного договору №б/н від 28.01.2022 кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійснення платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення прострочених процентів за користування кредитом. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, кредитні кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка була погашена частково за час розгляду справи судом, згідно статей 526, 1054\~ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 104 112,00 грн., яка підтверджена розрахунком позивача та відповідачем не спростована і складається із залишку заборгованості за тілом кредиту (124\~112,00 - 20 000,00 = 104 112,00 грн.), оскільки відсотки згідно умов договору погашаються в першу чергу. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (83,89 %), відповідно до статі 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2251,60\~грн. пропорційно розміру задоволених вимог (2684 х 83,89% / 100%).

Outcome: partial