Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року в справі №556/530/22, з твердої грошової суми в розмірі 1 500,00 грн на кожну дитину та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей, стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів на даний час є недостатнім для покриття витрат на забезпечення дітей всім необхідним. У зв`язку із збільшенням вартості цін на всі види товарів, ростом та розвитком дітей, витрати на харчування, придбання одягу, взуття, навчальних матеріалів змінюються в бік збільшення, а стягнутий розмір аліментів не покриває навіть місячних витрат на харчування дітей. Вказує,\~що відповідач\~служить в\~Збройних Силах\~України,\~має постійний\~дохід,\~однак в\~добровільному порядку\~відмовляється надаватигрошові кошти на утримання дітей\~в більшому\~розмірі.Відповідач повністю\~самоусунувся від\~виконання батьківського\~обов`язку щодо\~утримання дітей,\~не приймає\~будь -\~якої іншої\~участі у\~їх вихованні,\~поклавши всі\~обов`язки щодо\~утримання дітей\~саме на\~позивача,\~що,\~грубо порушує\~її права,адже виховувати і утримувати дітей зобов`язані обоє батьків. Оскільки розмір стягнутих судовим рішенням аліментів на утримання дітей не забезпечує навіть мінімального їх утримання, діти знаходяться на повному матеріальному утриманні позивача, однак батько дітей може нести обов`язок по утриманню дітей, в порядку вимог ст.141 СК України, нарівні з позивачем, оскільки є працевлаштованим, позивач вважає, що є необхідність у зміні способу стягнення аліментів. Ухвалою від 15 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою від 18 січня 2023 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою від 19 вересня 2023 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 15 вересня 2016 року та серії [NUMBER] виданого 22 серпня 2019 року. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року у справі №556/465/22 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Місцем проживання малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання матері. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року у справі №556/530/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 1\~500,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 квітня 2022 року. На виконання вказаного рішення Володимирецьким районним судом Рівненської області 07 липня 2022 року видано виконавчий лист. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного начальником Володимирецького відділу ДВС, убачається, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня. [PERSON] сплачував аліменти у більшому розмірі, ніж визначено у виконавчому документі. Згідно витягу із наказу командира бригади охорони №96/РС від 10 серпня 2023 року [PERSON] звільнено у запас Збройних Сил України. У довідці Володимирецької селищної ради №741 від 26 вересня 2023 року зазначено, що [PERSON] згідно трудової книжки звільнений з роботи, наказ №104-К від 14 грудня 2012 року, в даний час не працює. Доказів,\~що відповідач\~перебуває на\~обліку в\~центрі зайнятості\~як безробітний\~суду не\~надано. Відомості про розмір доходів відповідача відсутні. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Положеннями ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України. Разом з цим Конвенцією про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст.18 і 27). Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку зі збільшенням витрат на дітей. Суд зазначає, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, на їх утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, що є загальновідомими фактами та не потребує доказування. Встановлений рішенням суду розмір аліментів в 3000,00 грн на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Змінений розмір аліментів відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків і беручи до уваги, що платник аліментів є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, а позивач має право вибору способу стягнення аліментів. Розмір аліментів - 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам сімейного законодавства та є необхідним для забезпечення належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дітей. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають до задоволення. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved