Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Відділ опіки та піклування Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування пред`явленого позову позивач вказала, що з 05.11.2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу вони почали проживати окремо. Малолітня дитина постійно проживає разом з нею. На даний час вона та їх малолітня донька мешкають за адресою: [ADDRESS] . На даний момент їх стосунки з відповідачем погіршились і майже з усіх питань, що стосуються виховання та життя дитини у них виникають суперечки та вони не можуть знайти спільної мови. Вона, як мати дитини, піклується про її виховання та розвиток, забезпечує доньку всім необхідним, донька повністю знаходиться на її утриманні. Просить позовну заяву задовольнити. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, подали суду заяву, у якій просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини справи. 05 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо. Малолітня донька [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається у 4-А класі КЗО НВК №61 «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - техніко-економічний ліцей», що підтверджується довідкою №375 від 16.12.2021 року (а.с.8). Позивачка забезпечує дитину всім необхідним для життя та розвитку. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У відповідності до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за можливе, не з`ясовувати думку дитини під час судового засідання, щоб уникнути психологічної травми у дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.02.2022 року, складеного спеціалістами управління у справах дітей, було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживають: мати - [PERSON] та дитина - [PERSON] . В результаті обстеження встановлено, що в квартирі створені необхідні умови для проживання дитини (а.с.18). Згідно висновку Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини №4/3-133 від 08.12.2022 року вбачається, що адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.35-36). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, визнання позову відповідачем, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позовну заяву, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved