Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивують тим, що вони мешкають та користуються житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі вони зареєстровані з грудня 1981 року та по теперішній час. Наймачем квартири є [PERSON] . Зазначають, що квартира була надана в користування [PERSON] під час його роботи в колгоспі "Сумський" в 1981 році на склад сім`ї в три особи: йому, його дружині [PERSON] , та їхній доньці [PERSON] . Після народження в 1982 році в квартирі також була зареєстрована їхня донька [PERSON] , а потім і їхні онуки. На цей час в квартирі зареєстровані вони з дружиною вдвох. Право на приватизацію житла вони не використали. Маючи намір приватизувати квартиру, вони стали збирати необхідні документи. У зв`язку з відсутністю в них ордера на квартиру, для з`ясування підстав отримання квартири вони звернулись до архівного відділу Сумської районної державної адміністрації, державного архіву Сумської області, але отримали довідки про відсутність архівних документів радгоспу "Сумський" за період, який їх цікавить. ТОВ «Агрофірма «Червоносільська» на їхнє звернення повідомила, що документи щодо квартири [ADDRESS] відсутні і відновити їх не можливо. Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 35 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м є власністю Сумської міської територіальної громади в особі Сумської міської ради на підставі рішення Сумської міської ради №\~2289-МР від 24 квітня 2013 року, рішення Сумської міської ради №\~3641-МР від 29 березня 2023 року. Також вони звернулись до Центру надання адміністративних послуг Сумської міської ради із заявою про приватизацію квартири без ордера, додали до заяви необхідні наявні в них документи, проте, отримали відповідь «Про розгляд заяви» Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.\~Суми» Сумської міської ради, від 28 червня 2023 року № \~ \~ \~ \~14.01-15/1419, якою їм відмовлено в приватизації квартири у зв`язку із відсутністю ордера на квартиру. Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що незважаючи на відсутність ордера вони мають право на приватизацію житла, так як вселилися у спірну квартиру і проживають в ній на законних підставах, позивачі просять визнати неправомірними дії Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради щодо відмови у передачі їм квартири за адресою: [ADDRESS] у спільну часткову власність шляхом приватизації та зобов`язати Сумську міську раду вчинити дії по приватизації цієї квартири за відсутності ордера на жиле приміщення та на підставі поданої заяви про оформлення передачі у приватну власність квартири та доданих до неї документів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2023 року клопотання [PERSON] та [PERSON] про звільнення від сплати (зменшення) судового збору задоволено частково. Відстрочено [PERSON] сплату судового збору у сумі 1073 грн 60\~коп. до дня ухвалення судового рішення у даній справі. Відстрочено [PERSON] сплату судового збору у сумі 2147 грн до дня ухвалення судового рішення у даній справі. Відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві відповідач Сумська міська рада заперечила проти позову з підстав відсутності у позивачів ордера на жиле приміщення, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення (а.с. 54-56). У відповіді на відзив представник позивачів адвокат Сергеєва С.А. зазначила, що матеріалами справи беззаперечно підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] отримали в користування під час роботи [PERSON] в колгоспі «Сумський» в 1981 році на склад сім`ї 3 особи квартиру за адресою: [ADDRESS] , з грудня 1981 року зареєстровані та постійно мешкають в цій квартирі. Наймачем квартири є [PERSON] . На час вселення позивачів у квартиру за вказаною адресою законодавством було передбачено передачу ордера, який є тимчасовим документом та є дійсним протягом 30 днів до житлово-експлуатаційної контори. Тому відсутність його копії у квартиронаймача за встановленого факту тривалого та на відповідній правовій підставі проживання особи у приміщенні не може бути підставою для відмови у приватизації квартири. Таким чином, вважає, що права позивачів на приватизацію квартири є порушеними (а.с. 63-64, 65-66). Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду даної справи повідомлені належним чином. Від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Сергеєвої\~С.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Сумська міська рада про причини неявки свого представника суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22 грудня 1981 року і по теперішній час, а позивачка [PERSON] з 18 грудня 1981 року і по теперішній час зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5, 17, 19, 20). За даними поквартирної картки на квартиру за адресою: [ADDRESS] наймачем квартири вказано [PERSON] (а.с.\~17). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 35 кв.м, житловою площею 16,4\~кв.м є власністю Сумської міської територіальної громади в особі Сумської міської ради на підставі рішення (а.с. 15). Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 28\~квітня 2023\~року за № 116.145-33/180\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в основних списках громадян на отримання приватизаційних паперів значиться; житловий чек не використаний (а.с. 21). Крім того, згідно довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 28\~квітня 2023\~року за № 116.145-33/182\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в основних списках громадян на отримання приватизаційних паперів значиться; житловий чек не використаний (а.с. 22). З метою реалізації передбачених законом прав позивач [PERSON] звернувся до органу приватизації з питання приватизації житла, а саме квартири [ADDRESS] , проте, листом управління «Центр надання адміністративних послуг у м.\~Суми» від 28 червня 2023 року за №\~14.01-15/1419 відмовлено позивачам у передачі у спільну часткову власність вищевказаної квартири у зв`язку з відсутністю копії ордера на спірне жиле приміщення (а.с. 16). Спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної квартири. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі Положення № 396 (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. Таким чином, приймаючи до уваги обставини того, що вселення позивачів до спірної квартири було здійснено відповідно до закону, так як протилежного відповідач не довів, а матеріали справи таких доказів не містять, позивачі тривалий час проживають у цій квартирі, квартира [ADDRESS] належить до числа об`єктів, що підлягають приватизації, а позивачі [PERSON] та [PERSON] є суб`єктами приватизації, так як на законних підставах зареєстровані і тривалий час постійно проживають у вказаній квартирі, відтак, набули право на приватизацію цього житла. Таким чином, відмова відповідача у передачі позивачам спірної квартири у спільну власність шляхом приватизації є незаконною. За таких обставин, заявлений позов необхідно задовольнити, зобов`язавши Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] без ордера на жиле приміщення. Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073\~грн 60 коп. (2684 грн * 0,4) (а.с. 26). Крім того, оскільки ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2023 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору у сумі 1073 грн 60\~коп., а [PERSON] відстрочено сплату судового збору у сумі 2147 грн до дня ухвалення судового рішення у даній справі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3220 грн 60 коп. (1073,60\~грн + 2147\~грн).

Outcome: approved