Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. До суду за підсудністю з Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області надійшов вище вказаний позов, в якому\~позивач просить розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем та визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з позивачем. В обґрунтування\~вимог вказано,\~що 04.07.2019\~року між\~сторонами був\~укладений шлюб,\~від якого\~вони мають\~спільну малолітню\~доньку [PERSON] .\~Протягом останнього\~часу спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Оскільки питання проживання дитини сторонами не вирішено і є спірним, просить суд визначити місце проживання [PERSON] з ним. ІІ. Процедура та позиції сторін. Провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою суду від 17.07.2023 року (а.с. 49) залучено Службу (управління)\~у справах\~дітей Житомирської\~міської ради до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду\~від 14.08.2023\~року витребувано у Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради висновок стосовно розв`язання спору щодо визначення місця проживання дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с. 69). 25.09.2023 року представником Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської подано для долучення до матеріалів справи висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.09.2023 року № 1307 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання [PERSON] » (а.с. 70-73). Ухвалою суду від 26.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 75). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що відповідач самоусунулась від виховання та догляду за дитиною; живе своїм життям і не цікавиться дитиною, саме батько її виховує, матеріально забезпечує і доглядає. Відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі її участі; не заперечує проти задоволення позову (а.с. 33). Судом неодноразово спрямовувались повістки щодо виклику з метою можливості з`ясування позиції відповідача як матері дитини у судовому засіданні, однак у засідання остання не з`явилась. Представником Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради подано лист, у якому просить справу слухати без його участі; при прийнятті рішення підтримує висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.09.2023 року № 1307 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання [PERSON] » (а.с. 79). Представником Служби у справах дітей Хорошівської селищної ради подано клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 65, 81). У судовому засідання було допитано свідка [PERSON] (друг сім`ї), який показав, що матір дитини бачив у березні 2022 року; постійним вихованням [PERSON] займається її батько; дитина має задовільний психо-емеційний стан. Зазначив, що [PERSON] однією сім`єю не живуть; у відповідачки склалось інше власне життя, а дитина проживає у батька; іноді дівчинка буває у дідуся. Повідомив, що десь рік матір не проживає однією сім`єю з відповідачем та дитиною; він не бачив відповідача вдома; останній раз її бачив ще на початку військової агресії з боку РФ. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.07.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки № 82 від 12.07.2023 року Житомирського закладу дошкільної освіти № 65 Житомирської міської ради (а.с. 47) [PERSON] , [INFO] , відвідує молодшу садову групу № 2 Житомирського закладу дошкільної освіти № 65 Житомирської міської ради з 12.03.2023 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , затвердженого 06.09.2023 року рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1307 (а.с. 71), з березня 2022 року мати дитини [PERSON] проживає окремо від родини, з цього часу малолітня дитина [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні та вихованні батька [PERSON] . [PERSON] запропоновано з`явитися на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради для розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , однак, на засідання комісії вона не з`явилася, письмових пояснень не надала. [PERSON] має стабільний дохід, відтак забезпечує потреби дочки в повному обсязі. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Враховуючи вищенаведені факти, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком (а.с. 72). IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву в цій частині. Відповідно до положень ст.\~ст. 8, 12\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім - враховуються права батьків. При цьому, питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що для дитини розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно. Виходячи з того, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення; враховуючи, що батьком належно виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини, а також те, що мати не заперечує щодо задоволення позовних вимог, однак мав місце спір у сторін з вирішення даного питання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання доньки з батьком, задовольнивши дану позовну вимогу. Однак суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на вимоги діючого законодавства в частині ст. ст. 141, 150, 151, 152, 153, 154 та 155 Сімейного кодексу України, якими передбачено право на спілкування з дитиною як матері, так і батька дитини, а також право на виховання та піклування дитини: як рівність прав та обов`язків щодо дитини кожного з батьків. V. Висновок суду. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних, з наведених вище мотивів та підстав. VI. Розподіл судових витрат по справі. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved