Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В липні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Справа, згідно автоматизованого розподілу між суддями програмою «Д-3» була розподілена до провадження судді Бойко О.М. В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць до досягнення 23 років у період навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона та відповідач [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Підгородненського міськвиконкому Дніпровського району Дніпропетровської області актовий запис №13 від 23.02.2005 року. Шлюб було розірвано 19 серпня 2013 року за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №2-175/2296/13-ц. Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON] ( [INFO] ). Позивач зазначає, що на даний момент син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] сплачував аліменти на користь дитини до виповнення сином [PERSON] повноліття. Зараз син [PERSON] навчається на денній формі навчання у ВНЗ Український Державний хіміко-технологічному університеті. Також позивачка зазначила, що має довічну інвалідність і є обмежено працездатною, а тому має необхідність в додаткових виплатах аліментів на утримання повнолітнього сина. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, а саме: [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць до досягнення 23 років у період навчання щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якій він визнав позовні вимоги частково та просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх його видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що на даний час відповідач є військовослужбовцем, який бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Отримує середній дохід у місяць на рівні 46\~000,00 грн. Гарантує сплату 1/8 від суми свого заробітку щомісячно з моменту подання позову позивачкою [PERSON] . Просить суд задовольнити такий варіант сплати аліментів на повнолітню дитину, оскільки, під час виконання обов`язків військовослужбовця, отримав поранення, а тому значна сума доходу йде на лікування та реабілітацію. Також, на утриманні відповідача є малолітній син від іншого шлюбу, дружина, що втратила заробіток через війну та матір, яка є пенсіонеркою. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що повністю не погоджується із позицією відповідача викладеною у відзиві на позовну заяву, підтримала свої позовні вимогу у повному обсязі. Зазначає, що відповідач не надав належних доказів, які змогли б підтвердити його ствердження, що на його утриманні знаходяться дружина та мати-пенсіонерка. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх його видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць. Просив проводити розгляд справи без його участі. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було розірвано. Також, встановлено, що сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ). Син [PERSON] ( [INFO] ) мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Згідно зі\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто відсутність шлюбних відносин між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.\~199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст.\~182\~СК України\~передбачає,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 1\~ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положеннями ч.2\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При цьому, під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце в тому випадку, якщо особа має у своєму розпорядженні кошти, але не бажає їх надавати. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 180\~СК України\~аліменти присуджуються до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд враховує позицію відповідача, його часткову згоду із позовом, матеріальний стан сторін та приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/8 частини з усіх його видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць, та стягнення аліментів слід від дня пред`явлення позову, тобто з 12.07.2023 року. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України, що відповідає положенням\~ст. 192 СК України. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial