Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Все своє майно згідно із заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Паньків Г.О. 29 серпня 2017 року за реєстровим № 1012, [PERSON] заповів позивачці. Осіб, які би мали право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає себе такою, що спадщину батька прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( [INFO] ) у квартирі [ADDRESS] , і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, про відмову від неї не заявляла. Крім того, позивачка вчинила передбачені вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України дії, спрямовані на прийняття спадщини: у встановлений ч. 1 ст. 1270 вищезазначеного Кодексу шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 16.03.2022 нотаріусом заведено спадкову справу № 13/2022. На частину спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] , зокрема, частку квартири [ADDRESS] приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. позивачці видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.08.2023 за реєстровим № 1874 (Витяг з Державного реєстру речових прав індексний номер 342847681 від 15.08.2023). У той же час, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частку означеної квартири, яка була успадкована але не оформлена [PERSON] після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. повідомлено позивачку про неможливість видачі такого у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останнього чи фактичний вступ [PERSON] в управління та володіння майном після смерті сина, та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Ув`язку з вищенаведеним, просила встановити факт прийняття [PERSON] , [INFO] , спадщини сина [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за нею право власності на 1/2 частину у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Бориславського міського суду від 18 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання позивач не прибула. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Бабич І.А., до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Бориславської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не прибув. У матеріалах справи міститься лист за підписом в.о. міського голови, секретаря міської ради м.Борислава Химин Ю., у якому Бориславська міська рада повідомляє, що з приводу позову [PERSON] позовні вимоги визнають і не заперечують проти винесення рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1216, 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами 1-3 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (за ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для реалізації свого права на спадщину спадкоємцям необхідно вчинити певні дії для прийняття такої спадщини. За правилами ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вирішуючи спір, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2022, виданого Бориславським відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (актовий запис № 137 від 18.02.2022). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.03.1961, видане Бориславським міським бюро ЗАГС виконавчого комітету Бориславської міської Ради депутатів трудящих Львівської області), на користь якої спадкодавцем складено заповіт на все належне йому майно, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Паньків Г.О. 29.08.2017 за реєстровим № 1012. Осіб, які би відповідно до ст. 1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця, немає. Дружина спадкодавця (матір позивачки) [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом ЗАГС у м. Бориславі 16.09.1996). Син спадкодавця (рідний брат позивачки) [PERSON] помер [INFO] (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2023, видане Дрогобицьким відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається такою, що спадщину батька прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (12.02.2022) у квартирі [ADDRESS] , що вбачається із записів у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] . Крім того, позивачка у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 16.03.2022 нотаріусом заведено спадкову справу № 13/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69208834), що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68707741 від 16.03.2022. У складі спадщини [PERSON] є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, що зумовлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України. На частину спадкового майна, зокрема, частку квартири [ADDRESS] приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. 15.08.2023 видано позивачці Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1874, що підтверджується копією цього свідоцтва, яка міститься у матеріалах цивільної справи, та Витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 342847681 від 15.08.2023. На іншу частку зазначеної квартири, яка належала відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Бориславської міської Ради народних депутатів 16.12.1996; запис про реєстрацію права власності в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації від 16.12.1996 у реєстровій книзі за № 5075, [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ), нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. від 15.08.2023 № 163/02-14). Відмова мотивована неподанням документів, які підтверджують факт проживання спадкодавця [PERSON] з сином [PERSON] на день смерті останнього чи фактичний вступ [PERSON] в управління та володіння майном сина. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як батька і сина підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00040543439 від 14.07.2023, наданим Дрогобицьким відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис № 116 від 03.03.1964). З повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2023, виданого Дрогобицьким відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . На день своєї смерті брат позивачки ніде зареєстрований (прописаний) не був (довідка сектору реєстрації відділу надання адміністративних послуг Бориславської міської ради від 27.07.2023 № 700/17-5). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру № 73449973 від 03 серпня 2023, наданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Паньків Г.О. Заповіту [PERSON] не залишив. Відносини спадкування після [PERSON] , спадщина якого відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 (11.08.1998), регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) (Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця. При цьому відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14.06.94, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.07.1994 за N 152/361 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України N 20/5 від 03.03.2004), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані, сплаті податків, страхових внесків, інших платежів, стягнення плати за оренду житлового будинку з наймачів, що мешкають у будинку за договором найму житла, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін. Перелік цих дій не є вичерпним, до них відносилася і наявність у спадкоємця документів щодо спадкового майна. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця. Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові від 25.03.2020 у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19). Як вбачається із записів у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , батько позивачки [PERSON] в період шести місяців після смерті сина [PERSON] був прописаний у спадковій квартирі [ADDRESS] , а, отже, прийняв спадщину сина [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном відповідно до ч. 1 ст. 529, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 560 ЦК УРСР). Таким чином, батько позивачки [PERSON] прийняв спадщину сина, але не отримав на спадкове майно (1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] ) свідоцтво про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Разом із тим, для придбання спадщини необхідно, щоби спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У постанові від 14.08.2019 у справі N 523/3522/16-ц (провадження N 61-21211св18) Верховний Суд вказав на те, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Оскільки спадкодавцем не було за життя одержано свідоцтво про право на спадщину на належну його померлому синові частку спірної квартири, то до позивачки [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , перейшло відповідне майнове право на спадщину, виникнення якого у [PERSON] (спадкодавця) як спадкоємця [PERSON] пов`язується з прийняттям спадщини внаслідок вступу в управління і володіння спадковим майном. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом всього майна і майнових прав (у тому числі - спадкових), які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини останнього, і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач - Бориславська міська рада не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити своє право на спадщину через те, що спадкодавець не оформив своїх спадкових прав на спадщину сина, яку прийняв, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4548,00 грн 21коп. Враховуючи відповідне клопотання позивача суд не вирішує питання щодо стягнення в її користь оплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі викладеного та ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1268-1270, 1296-1298 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved