Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позивачки: перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано 09 травня 2023 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №5. Під час перебування у шлюбі за спільні сімейні кошти було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована 05.01.2001 за реєстровим №220-220 Дубенським ДКМП «Архітектор» на праві приватної власності за [PERSON] . Оскільки у добровільному порядку не домовилися про поділ майна, то змушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна. 1.2. Відповідача: позовні вимоги визнав, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.26). ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.07.2023 призначено розглядати справу в загальному порядку, призначено підготовче засідання. Сторони просять розглянути справу за їх відсутності, про що подали заяви (а.с.25, 26). Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , з 16 листопада 1991 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано 09 травня 2023 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5,6). Згідно з Біржовою угодою купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05 січня 2001 року, зареєстрованою на Дубенській філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі «ПРАЙС» за реєстраційним №006/006н-01 та зареєстрованої 05.01.2001 за реєстровим №220-220 Дубенським ДКМП «Архітектор» на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.7,8-9). Згідно висновку про вартість майна, вартість квартири [ADDRESS] становить 109264 грн (а.с.10). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 1,2 ст. 60 Сімейного кодексу України далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Крім того, якщо майно придбано під час шлюбу , то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності, подружжя (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19) Відповідно ч. 1, 2, 3 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Дослідивши докази, зроблено висновок, що позивачка довела суду, що нерухоме майно придбано під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, на чиє ім`я оформлений договір купівлі-продажу та зареєстровано право власності. Отже, його необхідно поділити в рівних частках між сторонами, з чим погоджується і відповідач. Таким чином, позовна вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved