Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] далі (Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, який мотивувала тим, що 13.08.2021 у місті Києві між [PERSON] та [PERSON] за актом прийому-передачі було передано в користування Відповідача легковий автомобіль DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] , власності позивача згідно зі свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] . Одночасно 13.08.2021 з укладенням акту прийому-передачі автомобіля, Відповідач підписав та передав Позивачу розписку-зобов`язання. Даною розпискою він зобов`язався у разі пошкодження та/або знищення ввіреного йому транспортного засобу відшкодувати шкоду оцінену в установленому порядку власнику даного майна. Так автомобіль відновленню не підлягає, отже вартість, яку має відшкодувати Відповідач, становить вартість відновлювального ремонту. 11 грудня 2022 року у місті Києві водій кинув автомобіль біля Центрального залізнодорожнього вокзалу, автомобіль був залишений із пошкодженням, після чого вказаний транспортний засіб було повернуто у володіння Позивача. Автомобіль Позивача отримав значні технічні ушкодження й відповідно до звіту №10/32.12.22 від 14.12.2021 величина збитків, завданих автомобілю Позивача становить 52470,10 грн. З метою врегулювання спору Позивач робив спроби зв`язатися з Відповідачем для вирішення питання про відшкодування збитків, спричинених майну Позивача, але Відповідач уникає зустрічей з Позивачем, на телефонні дзвінки не відповідає. Внаслідок пошкодження транспортного засобу Позивачу також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням автомобіля та неможливості його використання за призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків Позивача, певним ударом по престижу Позивача. також Позивач був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту автозапчастин, і внаслідок відсутності таких замовляти їх через інтернет, сплачуючи послуги поштових перевізників за отримання цих запчастин. Розмір моральної шкоди оцінює в 10000 гривень. Відповідач погодився на всі умови оренди автомобіля, оскільки підтвердив отримання автомобіля та умови його користування й повернення своїм підписом, проте вимоги, покладені на нього, не виконав і повернув пошкоджений автомобіль, який не підлягає відновленню, тому просить стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти в сумі 52470,10 гривні матеріальної шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та 2000 гриіень вартість проведеної експертизи. також просить стягнути з відповідача в користь Позивача 1073,60 гривні судових витрат, понесених на оплату судового збору та 3000 гривень витрат на правову допомогу. Ухвалою Рахівського районного суду від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та учасникам справи встановлений строк для подання відзиву та пояснень. Клопотань про розгляд справи з участю сторін не надходило. Відповідачу, [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучені до нього документи направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання, однак такі повернулися без вручення через те, що адресат за даною адресою відсутній, у зв`язку з чим про розгляд справи відповідач повідомлений, шляхом публікації оголошення про відкриття провадження у цій справі на сайті Рахівського районного суду Закарпатської області. Крім того, [PERSON] був повідомлений про розгляд справи, шляхом направлення СМС повідомлення. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Позивачами у справах про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, можуть бути фізичні та юридичні особи, яким завдано майнової шкоди, у тому числі власники та володільці майна, фізичні особи, яким заподіяно моральну шкоду. Відповідачем за таких правовідносин виступають: володілець транспортного засобу; винна особа - володілець транспортного засобу; винна особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом; власник (володілець) транспортного засобу, недбалість якого сприяла неправомірному заволодінню ним; роботодавець - за шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків; страхова компанія - за шкоду, завдану застрахованою особою; батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники, чоловік (дружина) у випадках, передбачених стст.1178, 1179, 1183, 1186 ЦК та стст.1187, 1188 ЦК. Статтею 1187 ЦК встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст.1187 ЦК, слід визначити дві основ\-ні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. Своєю чергою матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами. У разі якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного об`єкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником автомобіля DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] ). Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що громадянин [PERSON] користувався її автомобілем DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] , власності позивача згідно зі свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] на підставі договору оренди від 13.08.2021. Автомобіль був переданий Відповідачу згідно з актом примому-передачі автомобіля від 13.08.2021. Стаття 799 містить вимоги до форми договору найму транспортного засобу, відповідно до якої договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Суд дослідив договір оренди від 13.08.2021, який підписав [PERSON] , та встановив, що такий не підписаний іншою стороною - власником транспортного засобу та не зазначено взагалі який транспортний засіб надається, стан транспортного засобу та інше, а нотаріусом посвідчений договір оренди транспортного засобу не був, тобто він не містить даних, які передбачені загальними положеннями про договір, що визначені Цивільним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Частиною 1 статті 220 ЦПК передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже, [PERSON] не може вважатись володільцем цього транспортного засобу відповідно до договору оренди, зазначеного вище. За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Винятки із цього правила встановлено ч. 3, ч. 5 ст. 1187 ЦК, згідно з якими особа, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядник тощо), звільняється від обов`язку відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом у випадках неправомірного заволодіння третьою особою транспортним засобом, завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Для користування автомобілем Позивачки 13.08.2023 [PERSON] отримав сам автомобіль DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] та свідоцтво про його реєстрацію [NUMBER] , що підтверджено актом прийому-передачі від 13.08.2023. Позивачка стверджує, що її автомобіль був пошкоджений й надала Звіт №10/32.12.22 від 14.12.2022 про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 52470,10 гривні. Згідно з актом огляду транспортного засобу, складного фізичною особою підприємцем [PERSON] (СТО), автомобіль DAEWOO Lanos д.н.з. [NUMBER] , був оглянутий 13.12.2022 й в ході огляду виявлено його пошкодження. Позивачка у позовній заяві зазначила, що [PERSON] залишив автомобіль на залізнодорожньому вокзалі у місті Києві, але при цьому не надала жодних доказів, що автомобіль був пошкоджений саме тоді, коли він перебував у володінні [PERSON] , як і не надала доказів на підтвердження вини [PERSON] в частині пошкодження автомобіля. Такими б могли бути підтвердження з правоохоронних органів про вчинення ДТП, пояснення свідків (очевидців події) тощо. Особа може вимагати повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою іншої особи, пошкодженням майна; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач, розмір завданої шкоди доводиться позивачем; за загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст.ст. 11-16, 22, 1166, 1187 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч. 3 ЦК України). Закон України «Про страхування» (Закон № 85/96-ВР) визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1). За правилами, встановленими ЦК України: за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979); предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3); законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2); особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) передбачено, що: відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.); обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3); об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5); страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6); у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; у такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання; у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (ст. 33 п. 33.2.); для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст. 35 п. 35.1.); до заяви додаються документи за переліком, визначеним у п. 35.2. ст. 35; страховик,

Outcome: dismissed