Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

У червні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю « Рибоконсервний завод « Екватор» ( далі - ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди, в якому просить спонукати [PERSON] до виконання умов мирової угоди , затвердженої ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 08.12.2020 у справі № 627/976/19. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказував на те, що ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 08.12.2020, за результатами розгляду цивільної справи № 627/976/19 про стягнення боргу за договором позики від 27.09.2018 , між сторонами затверджено мирову угоду, укладену 01.12.2020 року міжТОВ « Рибоконсервний завод « Екватор» та [PERSON] . Так, відповідно до п. 2 затвердженої мирової угоди , відповідач зобов`язується погасити заборгованість рівними частинами в строк до 01.06.2022 у сумі 38 896, 71 грн . Позивач зазначив про те, що починаючи з травня 2021 року по грудень 2021 року відповідач виконував зазначену вище ухвалу суду про затвердження мирової угоди та всього сплатив борг у сумі 22 350,24 грн . Проте, останні два роки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Повідомленням головного державного виконавця Краснокутського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) від 18.05.2022 , ухвала суду про затвердження мирової угоди від 08.12.2020 , повернута стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.2 ч.3 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження» без прийняття до виконання . Оскільки, відповідач ухиляється від подальшого погашення заборгованості за мировою угодою від 08.12.2020 , просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким спонукати відповідача до виконання мирової угоди, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Рибоконсервний завод « Екватор» заборгованості в розмірі 16 546 ,47 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився , подав заяву , в якій просить слухати справу у його відсутність та позов задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду, відзив не подав. Суд, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Так, згідно ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з нормами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 , справа№ 6-951 цс 16). Відповідно правової позиції , наведеної в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 усправі №910/12230/16, за своєю правовою природою мирова угода є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно.В іншому випадку мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у Законі України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов`язань сторін тощо.За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем мирової угоди, визнаної ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 08.12.2020 . Судом встановлено, що в провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебувала справа № 627/976/19 за позовом ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» до [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання позики № 27/09/2018-1 від 27.09.2018 . 01.12.2020 між ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» та [PERSON] укладена мирова угода , згідно якої сторони визнали , що заборгованість боржника перед стягувачем на момент укладення цієї угоди становить 38 896, 71 грн . Відповідно до п.2 вказаної угоди, боржник гарантує погашення заборгованості рівними частинами у сумі 38 896,71 грн в строк до 01.06.2022 , згідно графіку, починаючи з 01.01.2021 по 01.06.2022 . Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 08.12.2020 у справі № 627/976/19, затверджена мирова угода, укладена між сторонами , а провадження у справі закрито. Ухвала суду набрала законної сили 30.12.2020. Як свідчать меморіальні ордери від 03.05.2021, 29.09.2021, 09.11.2021, 16.12.2021, на виконання умов мирової угоди , всього [PERSON] добровільно сплатив заборгованість на користь ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» у розмірі 22 350,24 грн . З січня 2022 року відповідач ухиляється від виконання умов мирової угоди та позивач звернувся до державної виконавчої служби . Повідомленням головного державного виконавця Краснокутського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) Стародуб Ю. від 18.05.2022 , ухвала суду про затвердження мирової угоди від 08.12.2020 , повернута стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.2 ч.3 ст. 5 Закону України « Про виконавче провадження». Відповідач добровільно не виконує умови мирової угоди, затвердженої Краснокутським районним судом Харківської області 08.12.2020 у справі №627/976/19 та не повертає борг, у зв`язку із чим, заборгованість через її невиконання станом на червень 2023 року складає 16 546,47 гривень. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищенаведеного, що позовна заява ТОВ « Рибоконсервний завод « Екватор» про спонукання відповідача до виконання мирової угоди підлягає задоволенню, і з [PERSON] на користь ТОВ « Рибоконсервний завод « Екватор» слід стягнути грошову суму в розмірі 16 546,47 грн. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved