Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Колегіум «Олімп» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем, було укладено Договір № 066.21/22.3 про надання освітніх послуг від 21.07.2021 року для навчання доньки позивача, [PERSON] ( [INFO] ) в 3-му класі навчального закладу ТОВ «Колегіум «Олімп» на 2021-2022 навчальний рік згідно державної програми України (надалі за текстом - договір). Відповідно до п. 2.1.1 договору, відповідач зобов`язується надати навчально-виховну послугу згідно предмету договору, у відповідності до нормативів законодавства України, Статуту навчального закладу та навчального плану відповідача, затвердженому відповідним чином, плану навчально-виховної роботи відповідача та інших нормативно-правових актів МОН України на рівні стандартів освіти. При цьому, згідно п. 3.1. договору, для надання освітніх послуг позивач вносить на розрахунковий рахунок відповідача протягом першого семестру (вересень-грудень) та другого семестру (січень-червень) навчального року плату щомісячно, сплачуючи до 25 числа місяця, який передує місяцю який оплачується, суму в розмірі 10 700 грн. Зазначає, що позивач своєчасно та в повному обсязі виконував свої грошові зобов`язання по договору, а саме здійснив оплати згідно п. 3.1. договору: - 10700 грн. за вересень 2021 року (квитанція №0.0.2235338506.1 від 18.08.2021 р.); - 10700 грн. за жовтень 2021 року (квитанція №0.0.2277836623.1 від 23.09.2021 р.); - 10700 грн. за листопад 2021 року (квитанція №0.0.2313051075.1 від 22.10.2021 р.); - 10700 грн. за грудень 2021 року (квитанція №0.0.2352815111.1 від 23.11.2021 р.); - 10700 грн. за січень 2022 року (квитанція №0.0.2394151881.1 від 24.12.2021 р.); - 10700 грн. за лютий 2022 року (квитанція № №0.0.2431977123.1 від 24.01.2022 р.); - 10700 грн. за березень 2022 року (квитанція № №0.0.2472568843.1 від 23.02.2022 р.). Позивачем своєчасно та в повному обсязі були виконані свої грошові зобов`язання по оплаті за харчування доньки в навчальному закладі згідного договору № 2 про надання послуг харчування учням відповідача від 06.09.2021 року, укладеним між позивачем, відповідачем та ФОП [PERSON] за період вересень 2021 року по березень 2022 року. Починаючи з 24.02.2022 року освітні послуги дочці не надавались і навчальний заклад не працював. 23.06.2022 року під час особистої зустрічі позивач дізнався від адміністратора відповідача, що навчальний заклад розпочав роботу з травня 2022 року. Проте, відповідач ні усно, ні письмово не отримував жодних повідомлень про відновлення навчання або щодо повернення сплачених позивачем коштів. 25.06.2022 року позивачем направлено вимогу відповідачу по договору №066.21/22.3 про надання освітніх послуг від 21.07.2021 року про повернення сплачених за березень 2022 року коштів у розмірі 10 700 грн., проте, відповіді не отримав. Вимога була вручена 01.07.2022 року. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.05.2023 року відкрито спрощене провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. До суду надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що п. 5.2.2 договору передбачено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою позивача з письмовим попереднім повідомленням про це відповідача не менше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів, при умові повної оплати отриманих послуг та після врегулювання всіх фінансових питань. 04 березня 2022 року позивачем направлено повідомлення про дострокове розірвання договору. Відповідач вважає, що це не є достроковим припиненням за угодою сторін в розумінні п. 5.2.1 договору, оскільки угода не була підписана сторонами, а позивачем не дотримано тридцятиденного строку щодо повідомлення. Також, позивач просить повернути 10 700 грн., що є вартістю повного місяці, проте, ним залишено поза увагою, що вимога датована 4 березня 2022 року, а отже, не враховано чотири календарних дні. До суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач заперечував щодо доводів відповідача, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, було укладено Договір № 066.21/22.3 про надання освітніх послуг від 21.07.2021 року щодо навчання доньки позивача, [PERSON] ( [INFO] ) в 3-му класі навчального закладу ТОВ «Колегіум «Олімп» на 2021-2022 навчальний рік, згідно державної програми України (а.с. 4-6). Згідно п. 2.1.1 договору, відповідач зобов`язується надати навчально-виховну послугу згідно предмету договору, у відповідності до нормативів законодавства України, Статуту навчального закладу та навчального плану відповідача, затвердженому відповідним чином, плану навчально-виховної роботи відповідача та інших нормативно-правових актів МОН України на рівні стандартів освіти. При цьому, згідно п. 3.1. договору, для надання освітніх послуг позивач вносить на розрахунковий рахунок відповідача протягом першого семестру (вересень-грудень) та другого семестру (січень-червень) навчального року плату щомісячно, сплачуючи до 25 числа місяця, який передує місяцю який оплачується, суму в розмірі 10 700 грн. Починаючи з 24.02.2022 року освітні послуги дочці позивача не надавались і навчальний заклад не працював. 25.06.2022 року позивачем направлено вимогу відповідачу по договору №066.21/22.3 про надання освітніх послуг від 21.07.2021 року про повернення сплачених за березень 2022 року коштів у розмірі 10 700 грн., проте, останній відповіді не отримав. Вимога була вручена 01.07.2022 року (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної Дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ч. 1 ст. 901 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. ' н Згідно зі ст. 610 ч. 1 ст. 901 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи встановлені обставини справи та викладені положення законодавства, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 10 700 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved