Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У своїй позовній заяві просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №1144200205018 оренди майна з правом викупу від 05.02.2020 року у розмірі 61 891,26 грн. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що 05.02.2020 між ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» та [PERSON] був укладений Договір № 1144200205018 оренди майна з правом викупу, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах передбачених цим договором, а Орендар зобов`язується прийняти та Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Додатком 1 до Договору оренди майна з правом викупу № 1144200205018 від 05.02.2020 року встановлено дані щодо об`єкту оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу. Так, пунктом 1 Додатку 1, сторони згідно з пунктами 1.2, 1.3 та 4.1 Договору погодили дані об`єкта оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу, а саме: найменування об`єкту оренди: LCDtv37-45" SAMSUNG UE43NU7097UXUA; серійний номер: 0CVY3SCMB00187, вартість включаючи ПДВ (грн.): 29 148,00; строк оренди: 12 місяців; щомісячний платіж (грн.): 2 429,00. ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання виконав, передав вказане майно у тимчасове користування Відповідачу, що підтверджується Актом №1144200205018 приймання-передачі товару від 05.02.2020 року. У останнього утворилась заборгованість у розмірі - 29 148,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року справу було прийнято у провадження судді Фролової І.В. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. 05 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДИНОК КОМФОРТУ» (далі - «Позивач/Орендодавець») та [PERSON] (далі - «Відповідач/Орендар») був укладений Договір № 1144200205018 оренди майна з правом викупу (далі - «Договір»), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому договорі (далі - «Об`єкт оренди»), з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах передбачених цим договором, а Орендар зобов`язується прийняти та Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Відповідно до п. 1.2. Договору - дані щодо об`єкта оренди за цим договором погоджуються сторонами у Додатку до цього Договору. Відповідно до п. 1.3. Договору вартість об`єкта оренди за цим договором визначається Сторонами у Додатку до цього Договору. Пунктом 4.1. Договору визначено, що строк оренди погоджується сторонами у додатках до цього Договору, що є його невід`ємною частиною і обчислюється з дати укладання цього Договору. Пунктом 5.1. Договору визначено, що сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгоджених сторонами у додатку до цього Договору. Додатком 1 до Договору оренди майна з правом викупу № 1144200205018 від 05.02.2020 року (далі - «Додаток 1») встановлено дані щодо об`єкту оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу. Так, пунктом 1 Додатку 1, сторони згідно з пунктами 1.2, 1.3 та 4.1 Договору погодили дані об`єкта оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу, а саме: найменування об`єкту оренди: LCDtv37-45" SAMSUNG UE43NU7097UXUA; серійний номер: 0CVY3SCMB00187, вартість включаючи ПДВ (грн.): 29 148,00; строк оренди: 12 місяців; щомісячний платіж (грн.): 2 429,00. Пунктом 2 Додатку 1 встановлено графік здійснення щомісячних платежів з урахуванням 12-ти місячного строку оренди, остання дата платежу визначена 05.02.2021 року. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») договором с домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору с умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання виконав, передав вказане майно у тимчасове користування Відповідачу, що підтверджується Актом №1144200205018 приймання-передачі товару від 05.02.2020 року. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того що Відповідач свої зобов`язання за Договорам виконував. У останнього утворилась заборгованість у розмірі - 29 148,00 грн. Відповідно до п. 8.5 Договору - у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настало раніше), орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендодавець має право вимагати: (i) сплати вже нарахованої орендної плати; та (ii) додаткової сплати штрафу Орендарем у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди, визначеною відповідно до п. 1.3 цього Договору. 15.12.2020 року Позивач скористався правом, наданим п. 8.5. Договору надіславши на адресу Відповідача повідомлення про припинення договору з 02.01.2021 року та про необхідність сплатити загальну вартість об`єкту оренди. Відповідно до п. 8.4 Договору - за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі 75,00 (сімдесят п`ять) гривень за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість по Договору, станом на 30.12.2021 року, з урахуванням штрафних санкцій визначених Договором, урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, складає - 61 891 (шістдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) гривня 26 коп., із яких: 29 148,00 грн. (сума боргу); 14 574,00 грн. (штрафу 50% від вартості об`єкту оренди); 14 574,00 грн. (пеня); 2 728,01 грн. (інфляційне збільшення); 867,25 грн. (3% річних). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди не виконав, а отже з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №1144200205018 оренди майна з правом викупу від 05.02.2020 року у розмірі 61 891,26 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст. ст. 525, 610, 612, 625 ЦК України,

Outcome: approved