Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

представник - адвокат Рідченко М.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради, Орган опіки та піклування Тараканівської сільської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 08.10.2020 шлюб між сторонами розірвано. Також, даним рішенням сина залишено проживати з матір`ю. Враховуючи, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, 22.01.2021 за заявою позивачки Дубенським міськрайонним судом винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до довідки Дубенського ВДВС від 01.05.2023, заборгованість зі сплати відповідачем аліментів становить 36 558,66 грн. Позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина, так як з квітня 2020 року взагалі не з`являється до сина та не виходить на зв`язок. Відповідач повністю усунувся від фінансового забезпечення своєї дитини, яка вже протягом декількох років знаходиться на повному утримання позивачки. Відповідач з 2020 року перестав цікавитися станом здоров`я свого сина, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не виховує, не приділяє сину батьківської уваги, ласки та турботи. Отже, внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, страждає дитина, порушуються її права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.07.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 14 серпня 203 року ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Тар канівської сільської ради. Ухвалою суду від 11.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Рідченко М.В. подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, додаткових заяв та клопотань не має. Представник Органу опіки та піклування Тараканівської сільської ради Романова В.В. в судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити у її відсутності, про що подала відповідну заяву. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, доповнень та заперечень не має. Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 08 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дівоче прізвище « [PERSON] » .Також даним рішенням сина залишено проживати з матір`ю (а.с.12). Як вбачається з довідки Тараканівської сільської ради від 23.02.2023 року, [PERSON] проживає з сином [PERSON] без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується актом про фактичне місце проживання громадян на території Тараканівської сільської ради від 20.02.2023 року (а.с.9,10). З 01.09.2020 року [PERSON] зарахований до Тараканівського закладу дошкільної освіти. Дитина проживає у неповній сім`ї. До дитячого садочка дитину приводить та забирає мама, яка цікавиться досягненнями та поведінкою чина у закладі дошкільної освіти. Мама виконує з сином домашні завдання (а.с.12). Згідно Акту обстеження умов проживання сім`ї встановлено, що для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови, відведено спальне місце, місця для приготування уроків, проведення дитячого дозвілля. Хлопчика забезпечує всім необхідним його мама. Стосунки в сім`ї доброзичливі. З батьком дитини сім`я стосунків не підтримує (а.с.94). [PERSON] працює у ПП «Мережа РВ». Згідно довідки про доходи, загальна сума її доходу за період з грудня 2022 року по січень 2023 року без урахування аліментів становить 11 017,10 грн (а.с.13). Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 01.05.2023 року, на виконанні у Дубенському МВ ДВС перебуває виконавчий лист від 08.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по аліментах станом на 01.05.2023 становить 36 558,66 грн (а.с.14). Також, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Крім того, Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 12 грудня 2022 року [PERSON] оголошено у розшук в межах кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, де позивачка [PERSON] являється потерпілою (а.с.16-21). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Тараканівської сільської ради №01-31/1952/23 від 20.09.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.90-93). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень суд приходить до такого висновку. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: Ордер ВК №1092301 від 30.06.2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія РН №1080 від 05.10.2015 року, розрахунок суми гонорару, понесених адвокатом у зв`язку із виконанням договору про надання правової допомоги №42 від 25 травня 2023 року та Квитанція до прибуткового касового ордера №27 від 30.06.2023 на суму 3000 грн (а.с.22-25). Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн з відповідача на користь позивачки. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, які, з огляду на задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved