Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 11 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , яка уточнена 19 червня 2023 року, за змістом якої [INFO] помер його батько [PERSON] , який до дня смерті проживав по [ADDRESS] . Вказаний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами увійшов до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . За життя батько позивача заповіт не залишав, тому згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР має місце спадкування за законом першої черги, в силу ст. 549 ЦК УРСР позивач прийняв спадщину після батька, адже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] не має, оскільки [PERSON] (дружина спадкодавця і мати позивача) померла [INFO] , син спадкодавця [PERSON] (брат позивача) спадщину після смерті батька не приймав, приймати не буде та не заперечує щодо оформлення спадщини позивачем. Для оформлення спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса, однак йому відмовлено у вчиненні відповідних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Батько позивача [PERSON] був власником житлового будинку, проте не оформив та не зареєстрував своє право власності відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадкового майна через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 25 вересня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. 3. 12 вересня 2023 року представник Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Герасімова М.В. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. 4. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений згідно вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 5. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 6. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч. 1). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3). Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (п. 4). Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (п. 5). 7. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року (абз. 2 п. 1). У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР (ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (абз. 3 п. 1). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абз. 2 п. 23). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абз. 3 п. 23). 8. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За змістом ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Законодавець у ЦК УРСР передбачив, що для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2). За змістом ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1). Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ч. 2). Як зазначено у ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. 9. У п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном (абз. 1). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (абз. 2). 10. Згідно ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. 11. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як зазначено у п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Законодавець у ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначив, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч. 1). Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч. 2). 12. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі №716/2290/19 вказав: громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Технічна інвентаризація нерухомого майна в сільській місцевості почала проводитися згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Облік такого майна здійснювався виключно по погосподарським книгам сільських рад. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1990 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Згідно з пунктом 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13. [INFO] в с. Требухівка Летичівського району Хмельницької області народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (батьків) від 10 вересня 1955 року, копією свідоцтва про народження від 08 січня 1970 року, копією паспорта від 01 листопада 1997 року. 14. [INFO] у с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області у віці 66 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 вересня 2003 року. 15. [INFO] у с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області у віці 69 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 серпня 2007 року. 16. 10 січня 2008 року Требуховецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області видана довідка про те, що згідно записів погосподарських книг за 1964-2008 роки в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1936 року народження, який помер [INFO] , [PERSON] , 1937 року народження - дружина, яка померла [INFO] , [PERSON] , 1956 року народження (період 1964-1979 роки), [PERSON] , 1969 року народження, - син, [PERSON] , 1970 року народження - невістка (період 1991-2008 роки), [PERSON] , 1991 року народження, - внучка (період 1991-2008 роки), [PERSON] , 1994 року народження - внук (період 1991-2008 роки). 17. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана довідка про те, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою разом з ним були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - невістка, [PERSON] , [INFO] , - внучка, [PERSON] , [INFO] - внук. 18. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана довідка про те, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - невістка, [PERSON] , [INFO] , - внучка, [PERSON] , [INFO] - внук. 19. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана виписка з погосподарської книги за 1977-1979 роки згідно якої 15 лютого 1977 року [PERSON] , [INFO] , вибув 15 лютого 1977 року в Москву на роботу. 20. 06 лютого 2023 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації надано повідомлення №738700, що право власності на нерухомість по [ADDRESS] не зареєстровано (дані станом на 31 грудня 2012 року). 21. 16 лютого 2023 року фізична особа підприємець [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовив Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1) площею основи (забудови) - 96,4 кв.м., загальною площею приміщень - 71,7 кв.м., в тому числі, житловою площею - 48,2 кв.м., допоміжною площею - 23,5 кв.м.; гаража (Б) площею основи (забудови) - 35,5 кв.м; хліва з літньою кухнею (В) площею основи (забудови) - 48,7 кв.м.; погреба (в) площею основи (забудови) - 7,8 кв.м.; хліва (Г) площею основи (забудови) - 21,7 кв.м. 22. 09 березня 2023 року архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації надано архівний витяг з рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області від 27 серпня 1987 року №150 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян, які проживають в с. Требухівка» згідно якого виконком районної ради народних депутатів

Outcome: approved