Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

В липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 02.03.2021 р. в розмірі 22 802,60 грн., яка складається: з основного боргу в розмірі - 19 000 грн., інфляційне збільшення в розмірі - 3 441,86 грн., 3% річних в розмірі - 360,74 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.03.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та передано відповідачу кошти в розмірі 19 000,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються складеною відповідачем власноруч та підписаною розпискою від 02.03.2021 р., відповідно до якої відповідач зобов`язався повернути отримані кошти позивачу до 02.12.2021 р. Проте, відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. За таких обставин, з боржника підлягає стягнення основного боргу, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. На підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29.03.2023 р. матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли для розгляду, до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою від 02.05.2023 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, та задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2021 між сторонами укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн. Укладання договору позики підтверджується розпискою від 02.03.2021 року, яка наявна в матеріалах справи. Строк повернення позики та правова природа отриманих [PERSON] коштів як боргу встановлена у тексті розписки до 02.12.2021 р. Доказів про погашення суми боргу, станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений, оскільки на вимоги позивача про сплату боргу, відповідачем заборгованість не погашена. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, [PERSON] , крім переданих відповідачу 19 000,00 грн. основного боргу за договором позики від 2.03.2021 року, просила стягнути на свою користь 360,74 грн. - 3% річних та 3 441,86 грн. інфляційних нарахувань згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (частини перша та друга статті 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми (постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13). Отже, між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] склалися позикові відносини (боргові зобов`язання), що підтверджується розпискою від 02.03.2021 р., яка в силу вимог частини другої статті 1047 ЦК України підтверджує як факт отримання коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти. Оскільки у визначений у договорі строк кошти позивачу повернуті не були, суд дійшов висновку, що на користь позивача із відповідача належить стягнути за договором позики від 02 березня 2021 року суму такої позики у розмірі 19 000,00 грн. Згідно з частиною другою статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки боржником в установлений договором позики строк грошові кошти не повернуті, то у позивача виникло право на підставі частини другої статті 625ЦК України на стягнення 3% річних, а також інфляційних втрат. Отже, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно розписки від 02.03.2021 року складає 360,74 грн. Розмір інфляційних нарахувань на заборгованість за розпискою від 02.03.2021 року складають 3 441,86 грн. Так, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, оформленої розпискою від 02.03.2021 року складає 22 802,60 грн. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в розмірі 22 802,60 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, ЦК України,

Outcome: approved