Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

У травні 2023 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 15895,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказує, що між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1107461, забезпечений транспорт DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] . Так, 03 жовтня 2019 року о 21 годині 17 хвилин в м. Житомир, проспект Миру, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Ford, д.р.н. [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Ford, д.р.н. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса № АО/1107461. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується постановами Богунського районного суду м. Житомир у справах № 295/15265/19 від 24.10.2019 року, № 295/15263/19 від 14.01.2020 року. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/1107461, на підставі страхового акту № 190000253749 від 11.11.2019 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів,, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб Ford, д.р.н. [NUMBER] , складає 15 895,00 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Ford, д.р.н. [NUMBER] , в сумі 15 895,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР099912 від 15.11.2019 року. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явися, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час судового звсідання був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про призначення справи до розгляду, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, у поштовому повідомленні стоять відмітки про відсутність особи за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повіски є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд дослідивши матеріали в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Судом встановлено, що 19.06.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1107461, забезпечений транспорт DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] . 03 жовтня 2019 року о 21 годині 17 хвилин в м. Житомир, проспект Миру, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу DAWEOO LANOS, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Ford, д.р.н. [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Ford, д.р.н. [NUMBER] , з вини відповідача, за результатами якої працівниками поліції було складено адміністративні матеріали за ст. 124 та ст. 130 КУпАП, які в подальшому передані на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення №295/15265/19 Богунський районний суд м. Житомира постановою від 24.10.2019 року визнав винною [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року у справі №295/15263/19 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/1107461, на підставі страхового акту № 190000253749 від 11.11.2019 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Ford, д.р.н. [NUMBER] , в сумі 15 895,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР099912 від 15.11.2019 року. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Правовий аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Разом з тим, за змістом ст. 63 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості. Згідно ст. 221, ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124 та 130 КупАП. Отже, вина особи учасника дорожнього руху у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та/або керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції (ст. 124 та ст. 130 КУпАП) може бути встановлена постановою суду, яка набрала законної сили. В обґрунтування вимог про стягнення шкоди в порядку регресу позивач посилається на те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановами Богунського районного суду м. Житомир у справах № 295/15265/19 від 24.10.2019 року, № 295/15263/19 від 14.01.2020 року. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії постанови Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року у справі №295/15263/19 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року № 154/2094/16-ц у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При вирішенні спору по суті слід враховувати правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18), які є обов`язковими під час розгляду подібних справ. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у згаданій постанові зазначила, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Відповідно до ст. 221 КУпАП, органом уповноваженим розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 130 КУпАП, є судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Матеріали справи не містять судового рішення ухваленого органом визначеним ст. 221 КУпАП в порядку визначеного цим Кодексом про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин керування транспортним засобом під час ДТП 03.10.2019 року в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, оцінюючи доводи позивача з посиланням на практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №927/623/18від 16.04.2019 року, суд зважаючи на висновки зроблені в постанові Верховного Суду №234/16272/16-ц від 05.09.2019 року вважає, що за вказаних обставин слід виходити зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення. Зі змісту постанови Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2019 року у справі №295/15265/19 слідує, що судом було дано оцінку та чітко встановлено, що вина [PERSON] підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №180582 від 03.10.2019; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.10.2019; поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] . Судом у справі №295/15265/19 встановлено, що своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п.\~8.4.б), 16.6, 16.1 Правил дорожнього руху. Таким чином, зважаючи на зміст постанови, суд не вважає, що в даному випадку у справі №295/15265/19 було встановлено факт керування відповідача транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП під час ДТП). З огляду наведені правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, враховуючи, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відповідач не притягався, тому у суду відсутні правові підстави, передбачені п. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, як з особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідну постанову у справі № 463/1352/16-а Верховний суд прийняв 08.07.2020. За таких обставин факт вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним. У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Крім того, Європейський суд у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайжану» зазначив, що презумція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні висновки Європейський суд подав у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України». За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог. З урахуванням приписів ст.141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed