Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.07.2022. У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2021 року дитина проживає з позивачем. Позивач зазначив, що у листопаді 2021 року відповідач переїхала до м. Києва на постійне місце проживання, а потім виїхала за кордон. З цього часу відповідач перестала цікавитись життям дитини, не приймає участь у її вихованні, не спілкується з дитиною та не відвідує її, а також не приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини. Наведене, на думку позивача, свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та самоусунення від виконання таких обов`язків. Усі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно без участі чи підтримки відповідача. За таких підстав позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 04.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 01.06.2023 підготовче засідання відкладено на 28.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. 28.06.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.08.2023. 22.08.2023 судове засідання відкладено на 26.09.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. У судовому засіданні 26.09.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Книш Р.В. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач пояснив, що відповідач з 2021 року не цікавиться життям дитини та станом на даний час проживає за кордоном. Також відповідач не приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зауважив, що метою подання даного позову саме зараз є захист інтересів неповнолітнього сина, оскільки приймаючи до уваги відсутність відповідача на території України та у випадку мобілізації позивача, дитина фактично залишиться сама без дорослої особи, яка зможе здійснювати за нею догляд та піклування. У судове засідання 26.09.2023 уповноважений представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позову. У судове засідання 26.09.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, повторно не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що 17.10.2015 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складений актовий запис № 2002. Рішенням Гусятиського районного суду Тернопільської області від 12.07.2022 у справі № 596/313/22 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 9-10). У даному шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, не допомагає матеріально, не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, а також не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Так, відповідно до актів обстеження № 15/03-24 від 03.02.2023 (а.с. 11) та № 96/03-24 від 01.12.2022 (а.с. 12) комісією Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично проживає [PERSON] , 1955 року народження, який є власником помешкання. Також за вказаною адресою з травня 2022 року проживають без реєстрації [PERSON] , 1981 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження. Згідно з довідкою закладу дошкільної освіти № 2 «Калина» м. Хоростків Хоростківської міської ради № 01-10/03 від 02.02.2023 [PERSON] , [INFO] , відвідує даний заклад дошкільної освіти з 11.01.2023. Приводять та забирають дитину батько та дідусь. Батько цікавиться життям сина у дитячому садочку, вчасно реагує на зауваження та пропозиції вихователів щодо потреб дитини. При цьому мати дитини не зверталася в дошкільний заклад з приводу перебування дитини, не приводила та не забирала сина (а.с. 7). З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області № 56 від 25.05.2023, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 40, 41-42). Так, органом опіки та піклування встановлено, що умови проживання батька [PERSON] задовільні та придатні для виховання і розвитку дитини. Квартира обладнана усіма зручностями, облаштована меблями та побутовою технікою. Дитина має окреме ліжко, стіл для занять, місце для відпочинку. Також за інформацією амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Хоростків КНП «Хоростківська комунальна лікарня» з дитиною на прийом до лікаря-педіатра звертається батько, який сумлінно виконує усі призначення та рекомендації лікаря. Також суд враховує, що відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлася, заперечень щодо доводів позивача не висловлювала, а також не надала докази на спростування обставин, викладених у позові. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право матері на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів, що відповідач не проявляє материнської турботи та любові по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] . При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлена батьківських прав матір вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 5 від 08.03.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved