Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

05 червня 2023 року позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Нємни Т.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1082718 від 08.05.2023 року (а.с.7-8), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 235679 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», якому відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 13-11/20F від 13.11.2020 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-Е від 09.04.2020 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 010/11210/82/430893 від 18.07.2018 року, укладеним між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] . Позивач вважає, що вказаний вище виконавчий напис вчинений із порушенням вимог чинного законодавства в частині перевірки наявності заборгованості, права вимоги, повідомлення боржника, та позиції Вищого адміністративного суду України щодо неможливості вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, які не були посвідчені нотаріально, а тому підлягає визнанню таким що, не підлягає виконанню. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 235679, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 25.06.2021 року. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 331/3609/23 за позовом [PERSON] , в особі представника Нємни Тетяни Ігорівни , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», треті особи, що які заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та визначено проводити розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30). У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. (а.с.33, 44). Представник позивача - адвокатНємна Т.І., будучи належним чином повідомлена про час, день та місце проведення судового засідання, у судове засідання також не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Між тим, представник позивача надіслала на адресу суду заяви про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.31, 34, 42, 45, 55). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП»у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив з викладеними запереченнями проти позову до суду не надав (а.с.35, 38, 46, 51). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, до суду також не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив (а.с.37, 38, 48, 49). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О., будучи належним чином повідомлена про час, день та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила (а.с.32, 36, 38, 47, 50). За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та позивачем [PERSON] 18 липня 2018 року був укладений кредитний договір № 010/11210/82/430893 (а.с.24-27). На підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 010/11210/82/430893 від 18.07.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] , і Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» стало правонаступником всіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», та набуло право грошової вимоги відносно боржника [PERSON] 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» заборгованості за кредитним договором № 010/11210/82/430893 від 18.07.2018 року, укладеним між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», якому в свою чергу Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-Е від 09.04.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 010/11210/82/430893 від 18.07.2018 року, за період з 13.11.2020 року по 25.06.2021 року заборгованість у розмірі 31913 грн. 78 коп., яка складається з: 19577 грн. 95 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 12285 грн. 83 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.23). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат», та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. 20 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К.О., на підставі вищевказаного нотаріального напису було винесено постанову серії ВП № 67199675 про відкриття виконавчого провадження (а.с.15-16). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До таких актів, зокрема відноситься, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Правилами статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стяґувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стяґувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стяґувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Положеннями п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що його вчинено на підставі п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку в первісній редакції від 29.06.1999 року не передбачав можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. 26.11.2014 року в Перелік було внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку пункту 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в справі № 826/20084/14. Згідно з п. 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові по справі № 910/13233/17 від 29.01.2019 року. Крім того, у постанові № 158/2157/17 від 15.04.2020 року Верховний Суд України, спираючись на те, що виконавчий напис було вчинено після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, а також на те, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, дійшов висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стяґувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 25 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, до того ж укладений між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] кредитний договір № 010/11210/82/430893 від 18 липня 2018 року не був нотаріально посвідчений. Разом з тим, суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, позовні вимоги [PERSON] відповідно є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача, а тому заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» судових витрат, суд вважає необхідним задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачем [PERSON] та документально ним підтверджені судові витрати з оплати судового збору за пред`явлення позову у сумі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № 32528798800007005712 від 31.05.2023 року (а.с.6). На підставі викладеного та

Outcome: approved