Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі до 01 жовтня 2013 року. 24 червня 2017 року позивачка повторно вийшла заміж та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] , під час перебування у шлюбі, у них народився син - [PERSON] . Вказала, що дитина проживає з нею. Відповідач протягом певного часу виплачував кошти на утримання сина, однак останні шість місяців, що передували поданню позову, жодних коштів не виплачує, на зв`язок з позивачкою не виходить. Позивачка також вказує, що самостійно вона не в силах забезпечити дитині належний рівень життя. У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи соціальні потреби дитини, позивачка вважає, що сума аліментів на утримання сина [PERSON] повинна складати щомісячно 5000 гривень до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилась, однак, її представник подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без їх участі, вказав, що позов позивачка підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.08.2010 між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 125. П`ятого липня 2012 року, під час шлюбу, у подружжя народився син - [PERSON] , про що 12 липня 2012 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області складено відповідний актовий запис № 801, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Даний шлюб було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2013 у справі № 308/14475/13-ц. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2017, [PERSON] та [PERSON] 24 червня 2017 року уклали шлюб, після чого прізвище позивачки було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи, син [PERSON] проживає із матір`ю. Дитина перебуває на її утриманні, відповідач добровільно кошти на її утримання не надає. Відповідач перебуває у працездатному віці, іншої сім`ї та інших дітей на утриманні у нього немає, відомостей щодо наявності інших аліментних зобов`язаннь відповідача судом не встановлено. Під час судового розгляду справи підстав, які б свідчили про неможливість відповідача приймати участь в утриманні сина судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на 2023 року для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривні. Цим же законом визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня - 6700 гривень. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1416,50 гривень. Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, виходячи зі встановленого законодавством обов`язку обох батьків утримувати їх неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини [PERSON] , [INFO] , відсутність відомостей щодо неможливості відповідачем сплачувати аліменти, суд прийшов до переконання про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 31.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивача, який відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК, ч. 1, пп. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved