Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

В квітні 2021р. позивач ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію, яка складається з суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі - 9434,55 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі - 2331,25 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2270,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим що, за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є позивач здійснює постачання електричної енергії до вказаної квартири, де проживає споживач [PERSON] , проте відповідачка не проводить оплату за використану електроенергію, внаслідок чого утворився борг станом на 01 вересня 2020р., який становить - 9434,55 грн., оскільки відповідачка у добровільному порядку борг не погашає, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021р. позов ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію; три відсотки річних та інфляційну складову боргу - задоволено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022р. зазначене заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду по суті. 07 листопада 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що розрахована стороною позивача сума заборгованості є невірною, позивачем при проведенні розрахунку не було враховані здійсненні позивачкою періодичні платежі, просила суд позов залишити без задоволення. 28 листопада 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи відповідачки є безпідставними, оскільки позивач з січня 2019р. здійснює виключно ліцензійну діяльність щодо розподілу (передачі) електричної енергії, а тому посилання сторони відповідача на здійснення платежів вже після січня 2019р. є безпідставними, оскільки позивач грошові кошти не отримував. До того ж, сторона позивача звертала увагу суду, що відповідачкою були занижені показники лічильника щодо обсягів спожитої електроенергії. Заперечення на відповідь на відзив на адресу суду не надходили. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у позові, відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити. Наголошував, що стороною відповідача не було подано в установленому законом порядку, заяву про застосування строків позовної давності, проте сторона позивача заперечує проти задоволення цієї заяви, оскільки строки позовної давності є не пропущеними. Представник відповідачки проти позову заперечила, з підстав наведених у відзив на позов, наголошувала про застосування судом строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачка [PERSON] є власником особового рахунку № [NUMBER] (отримувачем) електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. № 1357 (далі по тексту - Правила № 1), останніми врегульовано відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, які були чинні до 11 червня 2018р., а після цієї дати Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018р. за № 312 (далі по тексту - Правила № 2). Згідно вказаних правил, позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами), Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п.п. 19, 21 Правил № 1, п.п. 5.5.1-5.5.5 Правил № 2, розрахунки населення за спожиту електричну енергію за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно з п. 48 Правил № 1. п. 5.5. Правил № 2 користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», в редакції. яка була чинна на час спірних правовідносин, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та правил. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із розрахунком боргу заборгованість відповідачки за спожиту нею електричну енергію, відповідно до показників електролічильника, який встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на вересень 2020р. становить - 9434,55 грн. Згідно з п. 28 Правил № 1, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Проте вищезазначених дій відповідач не вчиняв. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за фактичну спожиту нею електроенергію в розмірі - 9434,55 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі - 2331,25 грн. Доводи сторони відповідача, наведені у відзиві на позов, щодо невірного розрахунку суми заборгованості, судом оцінюються критично, та спростовуються матеріалами справи, при цьому судом враховано, що фактично сторона відповідача ухилилася від проведення взаємо звірки розрахунків за спожиту електроенергію, а надані стороною відповідача квитанції про сплату суми заборгованості за спожиту електроенергію, не свідчать про отримання цих платежів саме стороною позивача, який з січня 2019р. здійснює виключно ліцензійну діяльність щодо розподілу (передачі) електричної енергії. Також суд не вбачає правових підстав для застосування строків позовної давності в силу положень ст. 264 ЦК України (відповідачкою здійснювалася оплата вартості спожитої електроенергії, але не в повному обсязі), п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,0 грн.

Outcome: approved