Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18.08.2009, у розмірі 31\~581,74 грн станом на 30.01.2023, яка складається з наступного: 25 834,36 грн - заборгованість за кредитом; 5 747,38 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 18.08.2009 та довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, відповідно до яких отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також вказує, що оскільки відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.01.2023 становить 31\~581,74 грн та складається з наступного: 25 834,36 грн - заборгованість за кредитом; 5 747,38 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, неодноразово направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, ненадходження відзиву на позов, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18.08.2009 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] , [INFO] , було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого, останній отримав кредит в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання відповідної заяви. У вищевказаній заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. 18.08.2009 [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, в якій передбачено наступне: базова % ставка, в місяць - 3,0 %; розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 18.08.2009 [PERSON] було відкрито картковий рахунок і встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн, який в подальшому, а саме 22.05.2018 збільшено до 23 500,00 грн, та 14.06.2022 зменшено до 0,00 грн. У відповідності до довідки АТ КБ "Приватбанк", [PERSON] було видано наступні картки: 18.08.2009, 24.04.2012, 25.11.2014 - Карта Універсальна, 22.05.2018 -Карта Універсальна Gold. До кредитного договору банк додав копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору. 25.05.2021 [PERSON] було підписано із позивачем паспорт споживчого кредиту на всі види карток (7 видів) із відповідними умовами кредитування, в тому числі процентних ставок: "Універсальна", "Універсальна Gold", "Platinum", "World Black Edition", "Visa Signature", "МС World elite", "Visa Infinite", із наступними умовами кредитування: ліміт кредиту - до 50 000 грн/до 75 000грн/до 100 000 грн/до 200 000грн/до 300 000 грн/до 400 000 грн/до 800 000 грн; строк договору - 12 місяців з пролонгацією; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001%; процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних - 42%/40,08%/,36%; тип процентної ставки - фіксована; реальна річна процентна ставка (при постійному користуванні пільговим періодом), відсотків річних - 0,00%/1,20%0,00%; реальна річна процентна ставка (при користуванні лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами), відсотків річних - 51,09%,/51,76%/42,55%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків - 84,00%/81,60%/72,00%; інформація надана 25.05.2021; інформація зберігає чинність до 25.05.2041. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №б/н від 18.08.2009 станом на 30.01.2023 становить 31 581,74 грн та складається з наступного: 25 834,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 747,38 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд звертає увагу на те, що за своєю правовою природою тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. Отже, тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за тілом кредита в сумі 41 561 грн і така (за поточним тілом кредита) станом на 30.01.2023 відсутня. При цьому, в підписаній відповідачем по справі [PERSON] заяві від 18.08.2009 відсутні відомості про встановлення плати за прострочене тіло кредиту, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування, у зв`язку з чим позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 25 834,36 грн є безпідставним та не підлягає задоволенню. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №190/1419/19-ц (провадження №61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі №720/1394/19 (провадження №61-8855св20). Щодо посилання позивача на витяги з Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг, якими, зокрема, визначається обов`язок сплати процентів від суми неповернутого в строк кредиту та паспорт споживчого кредиту, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Визначальним є додержання письмової форми договору. Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах доказів, суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів безпосереднього підписання відповідачем таких Умов та Правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Викладені у позовній заяві позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримало вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Додані позивачем до матеріалів справи в обґрунтування позовних вимог паспорт споживчого кредиту, який підписаний 25.05.2021, та довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду від 18.08.2009, не свідчать про правомірність нарахування заборгованості в частині cтягнення прострочених відсотків, оскільки відсутні докази в частині їх погодження з відповідачем. Крім того, як вбачається з доданих до позовної заяви розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відповідачу [PERSON] були нараховані необумовлені сторонами в договорі суми відсотків, які списувались з його рахунку з наявних кредитних коштів, та списання таких необумовлених сум відсотків, в тому числі, призвело до неправомірного формування простроченого тіла кредиту. Також суд окремо звертає увагу позивача на те, що наявні в матеріалах справи заява та довідка про умови кредитування від 18.08.2009 складені на російській мові та такі письмові докази не перекладені на українську мову у відповідності до вимог ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. В силу приписів статті 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed