Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом по праву представлення. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] померла їх тітка [PERSON] , 1939 року народження. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане Комунарською районною адміністрацією м. Запоріжжя 04.11.1995 року та яку померла фактично прийняла у спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 02.10.1998 року за р. № 2281, після смерті рідної сестри [PERSON] , 1931 року народження, померлої [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не залишила. Спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Позивачі є спадкоємцями за законом другої черги по праву представлення. Мати позивачів [PERSON] , 1927 року народження була рідною сестрою померлих [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк вони звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.В. із заявами по прийняття спадщини після померлої [INFO] тітки [PERSON] . У грудні 2022 року вони звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.В. із заявами про видачу Свідоцтва про права на спадщину за законом по праву представлення після померлої [INFO] тітки [PERSON] на частки квартири [ADDRESS] . Постановами приватного нотаріуса ЗМНО Кузьміної Н.Р. №№ 273/02.31, 274/02.31 від 21 грудня 2022 року їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] тітки [PERSON] , у зв`язку з тим, що ними не підтверджений родинний зв`язок між їхньою мамою та її рідною сестрою [PERSON] .. Мати позивачів померла у 1987 році. Свідоцтво про її народження за спливом часу не зберігалося. Приватним нотаріусом був направлений запит до державного архіву Харківської області про видачу копії актового запису про народження [INFO] [PERSON] . Листом № 01-45/535 від 06.10.2022 року Державним архівом Харківської області повідомлено, що запису про народження [PERSON] в книгах реєстрації актів громадянського стану с. Старий Салтів Старосалтівського району Харківської області за 1927 рік немає. [PERSON] народилась [INFO] с. Старий Салтів Старосалтівського району Харківської області, що підтверджується відомостями внесеними до свідоцтва про одруження батьків позивачів. В даному селі народився і батько позивачів, в даному селі вони проживали на час реєстрації 21 грудня 1947 року їх шлюбу, в даному селі народились і позивачі. Сестри матері позивачів - [PERSON] та [PERSON] , також народились в с. Старий Салтів Старосалтівського (Вовчанського) району Харківської області. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у свідоцтвах про народження наших тіток [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] 01.червня 1958 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Старосалтівським райбюро ЗАГС Харківської області складений відповідний актовий запис за № 13 [PERSON] 22 січня 1966 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя 22.01.1966 року складений відповідний актовий запис за № 54. Від встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] , а саме того, що вони є рідними сестрами, залежить реалізація їх права на спадкування за законом по праву представлення після померлої [PERSON] та визнання за нами права власності на спадкове майно. За таких обставин вони звернулися до суду. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2023 прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у цій справі, призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. копію спадкової справи померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 06.04.2023 від представника відповідача Запорізької міської ради за довіреністю Білик Н.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на положення ст. 182 ЦК України, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 3, ч.3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», роз`яснення, викладені в Листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутні відомості щодо власника/власників, а отже встановити, що спадкодавець тітка [PERSON] , 1939 р.н., яка померла [INFO] дійсно була власником зазначеної квартири. Вважає, що у спадкодавця [PERSON] , 1939 р.н, яка померла [INFO] , не виникло будь-яких прав на вказане майно і у Позивачів також не виникає права на спадкування зазначеного майна, а тому просить в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. У відповідності до положень ч.1 статті 179 ЦПК України позивачами надані суду пояснення з приводу наведених у відзиві заперечень на позовну заяву, в яких вони зазначили, що спірна квартира належала на праві власності [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане Комунарською районною адміністрацією м. Запоріжжя 04.11.1995 року. 18.12.1995 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за нею, про що в реєстраційній книзі № 261 внесений відповідний запис за № 37463. Після смерті [INFO] [PERSON] , за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 02.10.1998 року за р. № 2281, вказану квартиру успадкувала [PERSON] , яка на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , але не оформила своїх спадкових прав. Заходи забезпечення позову, доказів судом не вживались. В судове засідання позивачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розв`язання спору, не з`явилися, надавши письмові звернення, які містять прохання про задоволення позову та вирішення справи без їх участі, за участі їх представника [PERSON] . Представник відповідача подала суду заяву про вирішення справи без її участі. За згаданих обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляду у відсутність позивачів та представника відповідача, що відповідає положенням ст. ст. 211, 223 ЦПК України. В судовому засіданні 08.08.2023 представник позивачів [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. За заявою представника позивачів, у відповідності до положень ст. 91 ЦПК України, в судове засідання викликані та допитані свідки. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане Комунарською районною адміністрацією м. Запоріжжя 04.11.1995 року належала на праві власності [PERSON] . 18.12.1995 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за нею, про що в реєстраційній книзі № 261 внесений відповідний запис за № 37463 (а.с.22-27). [PERSON] , померла [INFO] , про що «03» грудня 2021 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складений відповідний актовий запис за №3877, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 03.12.2021(а.с.15). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 02.10.1998 року за р. № 2281, яким на випадок своє смерті заповіла все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося,та все що належало їй на день смерті і на що вона мала право за законом [PERSON] . На час відкриття спадщини, [PERSON] проживала та була зареєстрована разом із спадкодавицею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З витребуваних копій матеріалів спадкової справи №5/2022, заведеної 18.01.2022 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №68141085 від 18.01.2022. Таким чино, із досліджених документів, які є належними і допустимими судом достовірно встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мала право на квартиру [ADDRESS] , як на майно, яке вона прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не встигла зареєструвати право власності в державних органах у встановленому порядку. [INFO] померла [PERSON] , 1939 року народження, про що 28 грудня 2021 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складений відповідний актовий запис за № 4149, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 28.12.2021. Після смерті [PERSON] , 18.01.2022 із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.В. звернулись позивачі [PERSON] і [PERSON] . 18.01.2022 приватним нотаріусом Запорізького міжміського нотаріального округу Кузьміною Н.О. заведено спадкову справу №5/2022 після померлої [INFO] [PERSON] , про що внесені відповідні відомості до Спадкового реєстру. Згідно матеріалів спадкової справи інших спадкоємців після померлої [INFO] [PERSON] , окрім позивачів, які б мали право на прийняття спадщини за законом, згідно ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України немає, заповіт від імені спадкодавця [PERSON] не посвідчувався. Постановами приватного нотаріуса ЗМНО Кузьміної Н.Р. №№ 273/02.31, 274/02.31 від 21 грудня 2022 року позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] тітки [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивачами не підтверджений родинний зв`язок між їхньою матір`ю та її рідною сестрою [PERSON] .. Мати позивачів [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), народилась [INFO] в с. Старий Салтів, Старосалтівського району Харківської області. 21 грудня 1947 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що відділом ЗАГС Старосалтівського району Харківської області складений актовий запис за №31, що підтверджується Свідоцтвами про народження позивачів та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] мати позивачів [PERSON] померла, про що 05 листопада 1987 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя складений актовий запис за № 6691. Відповідно до\~матеріалів спадкової\~справи,\~27.01.2022 приватним нотаріусом був направлений запит до державного архіву Харківської області про видачу копії актового запису про народження [INFO] [PERSON] . Листом № 01-45/535 від 06.10.2022 року Державним архівом Харківської області повідомлено, що запису про народження [PERSON] в книгах реєстрації актів громадянського стану с. Старий Салтів Старосалтівського району Харківської області за 1927 рік немає. Із наданих суду копій свідоцтв про народження та шлюб [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони народились в с. Старий Салтів Старосалтівського (Вовчанського) району Харківської області. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] с. Старий Салтів Старосалтівського району Харківської області, що підтверджується відомостями внесеними до свідоцтва про одруження. Тобто, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають одне дівоче прізвище « [PERSON] », ім`я по-батькові « [PERSON] », народились у с. Старий Салтів Старосалтівського (нині - Вовчанського) району Харківської області. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт того, що мати позивачів [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала разом із [PERSON] , і з її слів вона знала, що нею піклуються племінники - діти її старшої рідної сестри, яка померла. Вони фактично були однією родиною. Своїх дітей [PERSON] не мала. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала по сусідству із [PERSON] та [PERSON] .. Вони були самотніми, своїх дітей у них не було. З їх слів вона знала, що їм допомагали племінники, діти їх старшої померлої сестри. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , як рідних сестер, адже досліджені судом докази не викликають у суду розумних сумнівів та об`єктивно підтверджують вказаний факт. Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивачі пред`явили позов до Запорізької міської ради. Судом приймається до уваги наступне. Відповідач це особа, яку притягують до відповідальності у зв`язку із заявою позивача про порушення, невизнання або оспорювання права, свободи чи інтересу.\~ Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем прийняття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Із досліджених документів, які є належними і допустимими судом достовірно встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мала право на квартиру [ADDRESS] , як на майно, яке вона прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не встигла зареєструвати право власності в державних органах у встановленому порядку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними звісними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , як такі, що прийняли спадщину у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку. Враховуючи вищевикладені роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" позов правильно пред`явлено до Запорізької міської ради. Нормативне обґрунтування. Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1\~ст.1268 ЦК України). Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Стаття 1258 ЦК України\~визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Частина 3\~статті 1266 ЦК України\~визначає, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну (ч.5\~ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1296\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині всіх спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців ( ст. 1297 ЦУ України). Частиною першою статті 1298\~Цивільного кодексу\~України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки викладені в Постанові ВСУ від 22.09.2021 року в справі №227/3750/19. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України\~є визнання права. У судовому порядку, відповідно до статті 315 ЦПК України, можуть бути встановлені факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, померлий не є суб`єктом цивільних відносин, а тому за ним не може бути визнано будь-яке цивільне право, та встановлені судом при розгляді справи факти не повинні зазначатись в резолютивній частині рішення. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1258, 1266, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved