Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.08.2023 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що її чоловіку [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. На випадок своєї смерті він заповіту не залишив. Після його смерті позивач прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом шляхом спільного проживання з спадкодавцем. У зв`язку з тим, що за життя чоловік не зареєстрував право власності на будинок вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Куха В.І. від 18.05.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вищевказаний будинок. Разом з тим, зазначає, що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть зазначено як « [PERSON] ». Така розбіжність у написанні прізвища спадкодавця унеможливлює встановити факт подружніх відносин між позивачем та покійним чоловіком і подальшу реалізацію права на спадкування. Вважає, що різницю у написанні прізвища спадкодавця в документах можна пояснити як помилку. Також зазначає, що факт проживання з [PERSON] однією сім`єю підтверджується довідкою про спільну реєстрацію, наявність спільних дітей. За таких обставин, її спадкове право може бути реалізовано лише в судовому порядку шляхом пред`явлення позову про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідачами у справі є [PERSON] та [PERSON] діти спадкодавця першої черги за законом. На підставі викладеного просить суд встановити факт, що [PERSON] , є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 17.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.21). Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 06.09.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 10 год 30 хв 04.10.2023 (а.с.27). Позивач та відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання не прибули. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Свій позов підтримує повністю та просить його задовольнити (а.с.31). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують повністю (а.с.23-24). Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Зазначене підтверджується випискою з по господарської книги № 3 за 2011 рік, особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.7). Згідно із статтями\~1217,\~1223\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.\~ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На випадок своєї смерті [PERSON] не залишив заповіт, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина позивач [PERSON] та їх спільні діти - відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1258\~ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття Згідно із ч. 1 ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, позивач належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , не має можливості через те, що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть зазначено, як « [PERSON] », у свідоцтві про укладення шлюбу « [PERSON] ». Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця спільного проживання. Крім того [PERSON] 18.05.2023 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, родинні відносини заявника із [PERSON] підтверджуються паспортом громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Любешівським РВ УДМС України у Волинській області від 11.04.1997, де на 10 сторінці паспорту в графі «Сімейний стан» є відмітка про укладення шлюбу з [PERSON] 21.01.1979 у Люб`язівській сільській раді Любешівського району (а.с.3, зворот). Разом з тим, як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.01.1979 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу їм присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). Вищезазначене дає підстави для висновку, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт, про вставлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для прийняття спадщини. За наведених обставин, позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, а також те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину та не заявила відмови від її прийняття, суд доходить висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У даній справі позовна заява містить дві вимоги, майнового і немайнового характеру, які задоволено судом, тому оскільки позивач згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з кожного з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі статей 1217, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, ЦК України,

Outcome: approved