Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У травні 2023 року позивач АТ «СК «ІНГО» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 84 420,29 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2018 між АТ «СК «ІНГО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу марки «Volvo XC60», д.н.з. [NUMBER] . 21.06.2019 близько 12 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 4-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Volvo XC60», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №756/9185/19 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля марки «Volvo XC60» д.н.з. [NUMBER] . На підставі поданої потерпілою особою заяви та договору добровільного страхування транспортного засобу АТ «СК «ІНГО» складено страховий акт №2110118 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 84 420,29 грн. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, після виплати страхового відшкодування на підставі ст.1191 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Volvo XC60» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок настання ДТП, що мала місце 21.06.2019 у м. Києві, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 08.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву, а позивачу -відповіді на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника, в якій він не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 07.10.2018 між АТ «СК «ІНГО» та [PERSON] було укладено договір №250581512.18 від 07.10.2018 п/п №47 у бордеро №86_18 до генерального договору страхування №47-07 від 07.06.2007. Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volvo XC60», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Згідно з п.п. 10.1.1. договору страховим випадком визнається, зокрема, дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 21.06.2019 близько 12 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 4-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Volvo XC60» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №756/9185/19 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] встановлена судом та доказуванню не підлягає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Volvo XC60» д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, внаслідок чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власнику застрахованого автомобіля, було складено звіт №0206 від 28.08.2019, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Volvo XC60», д.н.з. [NUMBER] , складає 108 955,50 грн. Діючи на виконання умов договору страхування, страховик на підставі рахунку №VSK0070852 від 03.07.2019, акту виконаних робіт №VIK0012318 від 30.08.2019 та страхового акту №2110118 від 16.09.2019 сплатив страхове відшкодування у розмірі 84 420,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4208 від 27.09.2019. Встановлено також, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , застрахована не була. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування». Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) згідно ст. 980 ЦК України. Відповідно до п.6 ч.4 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 Цивільного кодексу України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків, із урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку суброгації між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку суброгації, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Таким чином, враховуючи те, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] потерпілій особі, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації суми страхового відшкодування у розмірі 84 420,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №10850 від 24.05.2023 позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved