Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідачів та просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] опікунами над малолітнім [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати орган опіки та піклування Виконавчого комітету Великомостівської міської ради надати дитині, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] - статус дитини, позбавленої батьківського піклування; призначити стягнення аліментів з [PERSON] на користь законних представників на утримання ними малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; накласти заборону на відчуження майна малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] та повідомити про це нотаріуса за місцем знаходження майна та житла дитини; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. Позивачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з липня 1996 року. З 03.03.2020р. та на даний час у сім`ї позивачів постійно проживає, виховується та є на повному матеріальному утриманні (фактично перебуває під батьківської опікую позивачів), яка залишилася без батьківського піклування та перебуває у складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] , який є племінником [PERSON] та який є сином рідної сестри позивача - [PERSON] . Також, зазначає, що відповідач [PERSON] вживає наркотичні препарати та алкогольні напої. [PERSON] неодноразово залишала свого сина, одразу після народження, у безпорадному стані. Відповідачка, з самого народження дитини не цікавиться життям, здоров`ям розвитком та вихованням сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання та протягом усього часу не спілкується з ним, проживає окремо від дитини. 03.03.2020р. [PERSON] уклала договір з позивачами про передачу малолітнього [PERSON] , [INFO] на тимчасове виховання та піклування позивачів строком до 04.03.2021р. Також, 03.03.2021р. між позивачами та [PERSON] був укладений новий договір про передачу малолітнього [PERSON] , [INFO] на тимчасове виховання та піклування позивачів строком до 04.03.2023р. За період з березня 2020 року по січень 2023р. [PERSON] лише тричі відвідувала сина [PERSON] на короткий час, зокрема, 02.07.2021р. у м.Великі Мости Львівської області, 02.04.2022р. у м.Краків Польща та 02.10.2022р. у м.Великі Мости Львівської області. У зв`язку з тим, що відповідачка свідомо не виконує своїх материнські обов`язків та з метою захисту інтересів дитини позивачі змушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 20.09.2023р. позовні вимоги про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] опікунами над малолітнім [PERSON] , [INFO] ; зобов`язання органу опіки та піклування виконавчого комітету Великомостівської міської ради надати дитині, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] - статус дитини, позбавленої батьківського піклування; накладення заборони на відчуження майна малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] та повідомити про це нотаріуса за місцем знаходження майна та житла дитини залишено без розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] і їх представник - адвокат Семенюк А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обгрунтування позовних вимог навели обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача Органу опіки та піклування Великомостівської міської ради Рачинська А.І. в судовому засіданні не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. 28.03.2023р. та 29.03.2023р. на електронну адресу суду надала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває за кордоном на лікарняному та не зможе прибути в судове засідання. Також, 05.042023р. , відповідач на електронну адресу суду надіслала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки хоче укласти угоду з адвокатом. Вважає, що позивачі оббріхують її і вводять суд в оману. Однак з цього часу жодних заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи служби у справах дітей Великомостівської міської ради Львівської області Данильчук О.О. в судовому засіданні не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заслухавши учасників та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , його мамою є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 05.12.2019р. встановлено, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ст.135 СК України. Також, судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачами в [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 20.09.2022р. та актом від 22.12.2022р. З досліджених в судовому засіданні виписки з історії хвороби, епікризу та з медичної карти встановлено, що [PERSON] народився передчасно на 34 терміні вагітності матері у важкому стані, потребував реанімаційних заходів та був переведений для подальшого лікування у відділ паталогії недоношених ЛОКЛ у вадкому стані зумовленому синдромом загального збудження, тремором, тактильною гіперестезією, тощо, виписаний 02.01.2020р. Згодом 09.01.2020р. потрапив до лікарні, стан при поступленні - середньої важкості, виписаний 07.02.2020р. З досліджених договорів про передачу малолітньої дитини на виховання від 03.03.2020р. та 03.03.2021р., актів про факт передачі малолітньої дитини ві03.03.2020р. та 03.03.2021р. і заяв [PERSON] , від 04.03.2020р. та 03.03.2021р., посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу - Стефанюк О.І. встановлено, що [PERSON] передала на тимчасове перебування, виховання та матеріальне забезпечення малолітнього [PERSON] , [INFO] у сім`ю [PERSON] та [PERSON] до 04.03.2023р. Крім цього, [PERSON] надавала дозвіл на виїзд малолітнього сина [PERSON] , [INFO] за кордон у супроводі [PERSON] або [PERSON] терміном з 24.03.2022р. по 24.03.2023р. Згідно наказу №1 від 18.01.2023р. Служби у справах дітей Великомостівської міської ради Львівської області малолітнього [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з проживанням дитини в сім`ї, у якій матір [PERSON] ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків. Також, згідно наказу №2 від 03.02.2023р. Служби у справах дітей Великомостівської міської ради Львівської області малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що перебуває у складних життєвих обставинах влантовано у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на умовах тимчасового влаштування на час дії на території України воєнного стану. З характеристик на [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останні за час проживання в м.Великі Мости Червоноградського району характеризуються позитивно. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 19.03.2020р. [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Разом з цим, відповідно до ст. 45 ЦПК України малолітня особа має певні процесуальні права. Суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п. п. 73,74 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866 Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язано їі з захистом прав дитини такий висновок щодо позбавлення батьківських прав, надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав це крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, матеріально сина не забезпечує, у зв`язку з чим обов`язок по утриманню та вихованню дитини взяли на себе позивачі, з якими дитина постійно проживають. Таким чином, при розгляді даної справи судом було встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачами [PERSON] , який є його дядьком та його дружиною [PERSON] в [ADDRESS] . Тривалий час мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до сина, на зв`язок із дитиною не виходить, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Враховуючи таку поведінку матері та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, слід зазначити, що згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 Про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що відповідач не надала суду заяву про визнання позову, тому з неї слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved