Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернувся позивач та просив суд визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування жилим будинком [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації протягом більше одного року. Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Також зазначив, що разом з ним у його будинку також зареєстровані: колишня дружина [PERSON] , та його син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] є лише зареєстрованими, але за місцем реєстрації не проживають з 2006 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року по цивільній справі №371/1101/22 шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] був розірваний. В 2006 році [PERSON] та його син [PERSON] виїхали з села Шандра Обухівського району Київської області в невідомому напрямку. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за зазначеною адресою в належному позивачу на праві власності будинку створює йому перешкоди, незручності у здійсненні права володіння, користування та розпорядження його майном. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки до суду не повідомили. Як вбачається з поштових довідок ф. 20, листи не вручено під час доставки у зв`язку з тим, що адресати відсутні за вказаною адресою. Відповідачі не вжили заходів, щодо отримання вищезазначених листів, а також в установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надали. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомила, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Відповідно до правил ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №324379625 (а.с. 11). Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] (а.с. 12-17). Згідно копії наказу Відділу містобудування та архітектури Виконавчого комітету Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 21 лютого 2023 року №4 присвоєно об`єкту нерухомого майна (будинку садибного типу загальною площею 50,3 м2) адресу: « [ADDRESS] » (а.с. 18). Відповідно до копії рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Відповідно до актів обстеження від 26 листопада 2021 року, від 28 грудня 2021 року, від 28 січня 2022 року, від 25 лютого 2022 року, від 28 березня 2022 року, від 28 квітня 2022 року, від 27 травня 2022 року, від 29 червня 2022 року, від 29 липня 2022 року, від 29 серпня 2022 року, від 29 вересня 2022 року, від 28 жовтня 2022 року, на момент огляду житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що крім власника [PERSON] , [INFO] , що зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з 2006 року в даній садибі відсутні. Особистих речей, одягу вказаних осіб не виявлено. Спільного господарства вказані особи з власником [PERSON] не ведуть. Будь-яких інших слідів перебування [PERSON] та [PERSON] в садибі не виявлено (а.с. 21-32). Таким чином судом встановлено, що відповідачі понад рік (з 2021 року по час розгляду справи 02 жовтня 2023 року) відсутні без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку [ADDRESS] . Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Відповідачі, які без поважних причин були відсутній понад один рік у будинку за вказаною адресою втратили право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку, виникло право на звернення до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності. Цим правом позивач правомірно скористався у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved