Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 19 квітня 2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 185, серії І-ФМ № 154091 (а.с. 3). Позивач зазначила, що на даний час спільне життя з відповідачем фактично припинено, оскільки подружжя має різні погляди на сімейні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, вже тривалий час мешкають окремо один від одного. Фактично шлюб розпався та існує формально, примирення не можливе, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Від спільного шлюбу дітей не мають. Відповідно до шлюбного договору від 10.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Парамоновим О.В., питань щодо поділу майна між нею та відповідачем не не має. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу - залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивачка не з`явилась,\~однак,\~подала заяву,\~в якій,\~позовні вимоги\~підтримала,\~просила позов\~задовольнити, справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 19 квітня 2017 року уклали між собою шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 185. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . За час перебування у шлюбі спільні діти у сторін не народилися. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, позаяк не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, через що вважає подальше спільне життя неможливим. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, спільних дітей у подружжя немає. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Майновий спір між сторонами відсутній. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з якою, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved