Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2020 року. За час спільного життя в сторін народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Позивачу відомо, що відповідач працює, має постійний дохід, однак матеріально не допомагає забезпечувати доньку, періодично надає кошти на її утримання, але не цікавиться особистим життям та здоров`ям дитини. Кошти, які надає відповідач не систематичні і тількі тоді коли позивач спонукає відповідача до прояву його прямого обов`язка батька. Позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4\~ частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму надитину відповідного віку, щомісячно від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повнолітня. (а.с.1-5) Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 09 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.(а.с. 18-19) 31 серпня 2023 року за вх. № 38419 судом отримано відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що з 08.11.2022 року та по теперішній час він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , в силу чого обмежений в можливості брати участь у розгляді справи і належним чином захищати свої права та інтереси чи укласти договір на представництво інтересів з правозахисником. Перебування на військовій службі значно обтяжує його можливості на надання доказів в обґрунтування його доводів викладених у відзиві. 10 липня 2021 року змінився сімейний стан відповідача, оскільки був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Також від першого шлюбу дружина відповідача, [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначає, що на даний час на його повному утриманні перебувають малолітній син [PERSON] , дружина [PERSON] , яка перебуває у декретній відпусті та донька дружини [PERSON] . Також зазначив, що визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Суд повинен зважати не лише на заробіток платника аліментів, а й на його спосіб життя, яким майном він володіє, куди їздить на відпочинок. Відповідач зазначив, що він не володіє нерухомим майном, не має власного житла, не має банківських вкладів та інших доходів, окрім заробітної плати. Він має боргові зобов`язання, які виникли в сулу сімейних обставин, так за договором позики № К170521-1 від 17 травня 2021 має повернути позикодавцю грошові кошти у сумі 210 180 грн. в строк до 30 січня 2024 року. Також, має заборгованість зі споживчого кредиту на загальну суму 26 850 грн. у АТ «Сенс Банк» укладеному 24 грудня 2021 року за номером 407008151 та заборгованість зі споживчого кредиту на загальну суму 48 682 грн. у ТОВ «Таліон Плюс» укладеному 11 липня 2022 року за номером 283141849. Відповідач вказує, що ніколи не ухилявся від виконання батьківського обов`язку утримувати та піклуватися про дитину [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках, витрати на дитину мають ділитися порівну між батьком та матір`ю. Відповідно, не може бути так, що той із батьків, хто проживає з дитиною, вкладатиме в неї 1 000 грн., а інший 10 000 грн., до питання розміру аліментів треба підходити раціонально. Відповідач зазначив, що на даний час його дохід вище середнього, однак при вирішенні питання про розмір аліментів просить взяти до уваги, що розмір аліментів які бажає стягнути з нього на свою користь позивачка на утримання доньки [PERSON] , в рази перевищуватиме потреби дитини. Виходячи із вищезазначеного, відповідач вважає, що раціональним буде визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн., з подальшою індексацією відповідно до законодавства. Відповідач вказує, що аліменти у розмірі 7000 грн. є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини [PERSON] та забезпечать їй рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Також, така сума є співрозмірною, оскільки витрати на дитину мають ділитися порівну між батьком та матір`ю. Також, зазначив, що готовий нести додаткові витрати на доньку, [PERSON] , у разі наявності та документального підтвердження позивачкою, у рівній частині, як це передбачено законодавством. Просить суд при винесені рішення врахувати те, що на його утриманні перебувають дружина, яка знаходиться в декретній відпусті, малолітній син, донька дружини від її першого шлюбу, а також наявність у нього боргових зобов`язань, відсутність нерухомого майна, власного житла та банківських вкладень. У разі, якщо суд при винесені рішення, визначить аліменти в частці від його доходу, просить врахувати\~ відзив та доводи викладені в ньому та призначити аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу). Враховуючи викладене просив суд, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково. Прийняти рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. з подальшою індексацією, відповідно до законодавства. (а.с. 21-48) Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. 28.09.2023 року за вх. № 42589 судом отримано заяву, в якій позивач просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.77) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. 18.09.2023 року за вх.. № 40844 судом отримано заяву, в якій відповідач просив розгляд справи проводити у його відсутності, при винесені рішення просив врахувати його вимоги викладені у відзиві. (а.с.73) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з 23 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2020 року було розірвано.(а.с. 8-9) Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. (а.с. 10) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] \~ [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.03.2021 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 270, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». (а.с.78) З наявного у матеріалах справи витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 03.08.2023 року за № 15.2-03/15299 вбачається, що позивач [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11) Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач зазначає, що донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до довідки № 6649 від 09.11.2022 року виданої начальником штабу першим заступником командира військової частини [NUMBER] [PERSON] , відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 08.11.2022 року по теперішній час. (а.с. 33) Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , 10.07.2021 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, актовий запис № 154, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». (а.с. 30) Відповідач, [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 31) До складу сім`ї\~ [PERSON] входять: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька дружини - [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про склад сім`ї від 11.11.2022 року за №880, виданої Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до (а.с. 34) Відповідачем до відзиву надано копії платіжних документів про переказ коштів на картку [PERSON] : 31.03.2022 р. 6000 грн., 29.04.2022 р.- 3000 грн., 31.05.2022 р.- 3000 грн.,31.08.2022 р.- 3000 грн., 30.09.2022 р. 3000 грн., 01.01.2023 р. 3500 грн., 20.03.2023 р. 3000 грн., 15.05.2023 р. 3000 грн., 20.06.2023 р. 3000 грн., 31.07.2023\~ р. 3000 грн. (а.с. 35-44) Також, відповідач надав копію додаткової угоди до договору позики № К170521-1 від 17 травня 2021 р., з якої вбачається, що [PERSON] має повернути позикодавцю грошові кошти у сумі 210 180 грн. в строк до 30 січня 2024 року. (а.с.45-46) Суд не бере до уваги наявність у відповідача інших боргових зобов`язань, оскільки останнім не було підтверджено належними та допустими доказами наявність даних зобов`язань. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідач у відзиві просить прийняти рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. з подальшою індексацією, відповідно до законодавства. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19). Однак, іноді суди порушують принцип диспозитивності та виходять за межі позовних вимог, що в свою чергу дає підстави для скасування даних рішень. Тому, постановами КЦС ВС від 04.07.2018 року справа № 490/4522/16-ц, провадження № 61-21571св18 та КЦС ВС від 11.03.2020 справа № 759/10277/18, провадження 61-22317св19, переглядаючи рішенням судів нижчої інстанції, останні були скасовані. Так, в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 справа № 759/10277/1, провадження 61-22317св19, колегія суддів Верховного Суду погоджується із доводами касаційної скарги, що апеляційний суд, змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції. При цьому апеляційним судом порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, оскільки надав перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем не надано. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому у апеляційного суду не було підстав для застосування положень частини першої статті 184 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, просила суд стягнути з відповідача аліменти саме у частці, інших заяв про уточнення позовних вимог, зміну предмету позову, тощо від позивача не надходило. Враховуючи зазначене, суд не може погодитися з доводами відповідача, щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. з подальшою індексацією, відповідно до законодавства. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частки доходів на одну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, закріплено на законодавчому рівні незалежно від розміру доходу платника аліментів. У відзиві відповідач просить суд при винесені рішення врахувати те, що на його утриманні перебувають дружина, яка знаходиться в декретній відпусті, малолітній син, донька дружини від її першого шлюбу, а також наявність у нього боргових зобов`язань, відсутність нерухомого майна, власного житла та банківських вкладень. У разі, якщо суд при винесені рішення, визначить аліменти в частці від його доходу, просить врахувати\~ відзив та доводи викладені в ньому та призначити аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу). Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своїй дочці від попереднього шлюбу, яка її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших дітей. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору. Також суд зазначає, що перебування на утриманні позивача\~ доньки дружини, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьками [PERSON] , [INFO] є\~ [PERSON] та [PERSON] , які згідно чинного законодавства мають обов`язок щодо утримання своєї дитини. Відповідач у відзиві також зазначає, що його дохід на даний час вище середнього та просить взяти до уваги, що розмір аліментів, які позивач просить стягнути на утримання доньки, врази перевищуватиме потреби дитини. Разом з тим, відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження зазначено. Надавши оцінку кожному доказу окремо та оцінивши їх в сукупності, суд бере до уваги в межах даного спору, що сторони працездатні, проблем із здоров`ям не мають, мають спільний обов`язок по утриманню доньки [PERSON] , яка проживає разом з позивачем. Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власну дитину, відсутність домовленості між сторонами (батьками) про утримання доньки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнути з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 073,40 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved