Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Товариства з\~обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Діджі Фінанс» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2032549571 від 14.08.2020 року, у розмірі 108\~147,03 грн., з яких: 60\~619,35 грн. сума заборгованості по тілу; 47\~527,68 грн. сума заборгованості за відсотками. Також стягнути з [PERSON] на їх користь судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн та 10\~000 грн витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.08.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2032549571. 21.10.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників № 1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 108\~147,03 грн., з яких: 60\~619,35 грн. сума заборгованості по тілу; 47\~527,68 грн. сума заборгованості за відсотками. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 44). Представник позивача, направи до суду клопотання про слухання справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 48). [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 47, 50), не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляла, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої\~статті 279 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Судом установлено, що 14.08.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2032549571, на підставі якого Банк надав Позичальнику кредит в загальній сумі 153 600 грн з яких на споживчі цілі 63672 грн (а.с. 4-5). Вказаний договір свідчить, що кредит наданий на строк до 14.08.2025 року. Процент за користування кредитом 40,00 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів повинно відбуватися щомісячними платежами, розмір яких зазначено у графіку платежів, шляхом їх сплати Позичальником на рахунок погашення боргових зобов`язань, який зазначено у додатку № 1 до кредитного договору (п.п. 1.2., 1.3 договору). В матеріалах справи міститься також паспорт споживчого кредиту, орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, історія по картковому рахунку, податкова декларація платника ЄП ФОП, паспорт та картка платника податків [PERSON] , виписка по особовим рахункам, розрахунок заборгованості (а.с.6-21). 21.10.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір Факторингу №21/10/22 предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах (а.с. 22-25). Згідно з\~реєстром боржників\~№ 1\~до Договору\~факторингу №\~21/10/22\~від 21.10.2022\~року позивач\~набув права\~грошової вимоги\~до [PERSON] за кредитним договором № 2032549571 в сумі 108 147,03 грн., з яких: 60 619,35 грн. сума заборгованості по тілу; 47 527,68 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.26). 28.11.2022 року на адресу відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за договором № 2032549571 від 14.08.2020 року (а.с. 30). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються\~главою 71 ЦК України\~та загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушила взяті зобов`язання, оскільки за нею рахується заборгованість в розмірі 108 147,03 грн., з яких: 60 619,35 грн. сума заборгованості по тілу; 47 527,68 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, який набув право вимоги на підставі договору факторингу від 21.10.2022 року, №21\\10\\22, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 108 147,03 грн. З приводу стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Воронюк С.О., який здійснює свою адвокатську діяльність на підставі свідоцтва № 7023/10 від 19.10.2018 року та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір про надання правової допомоги (а.с.31-33). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію детального опису та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, наданих послуг) від 03.04.2023 року. Дослідивши вище вказані документи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 8000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу. Суд в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп. за експертизу юридичних документів, 500 грн. 00 коп. формування додатків до позовної заяви та 500 грн. 00 коп. подання позовної заяви чи надсилання поштовим зв`язком не вбачає підстав для задоволення, так як представником позивача не надано суду доказів, що він є експертом в тій чи іншій сфері, суду не було надано відповідних висновків по експертизі, а формування додатків та відправлення документів засобами поштового зв`язку суд вважає не відноситься до поняття надання правової допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2684,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial