Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У серпні 2023 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а саме не враховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 10.02.1982 року з 13.08.1981 року по 31.12.1998 рік та навчання з 01.09.1979 року по 12.07.1981 рік, оскільки прізвище « [PERSON] » не можливо зв`язати з прізвищем « [PERSON] » без надання свідоцтва про шлюб, а також у зв`язку із зазначенням на титульній сторінці неповної дати її народження. На підставі вищевикладеного, просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 10.02.1982 року, заявниці [PERSON] . У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій областів судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмові пояснення та просив розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи убачається, що дані заявниці, а саме: прізвище згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зазначено « [PERSON] , [INFO] » (а.с.9). Разом з тим, при укладенні шлюбу у 1983 році , прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23 червня 2000 року, відповідно до якого прізвище заявниці після розірвання шлюбу зазначено як « [PERSON] »(а.с.16). Крім того, при укладенні шлюбу 2 липня 2000 року , прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23 червня 2000 року, про що також вказано й на титульній сторінці трудової книжки заявниці. При цьому, відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище заявниці зазначено « [PERSON] », [INFO] » (а.с.5-6), а тому вказані розбіжності в написанні прізвища чинять заявниці перешкоди у праві на призначенні пенсії за віком. Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved