Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії та номеру: ЯЛ№203866 виданого 17.11.2010 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7424180600:04:000:0339 площею 5,056 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Білошапківської сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області (тепер територія Яблунівської ОТГ). На підставі договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Наташа-агро» земельну ділянку 7424180600:04:000:0339 площею 5,056 га передано в користування орендарю строком на 10 років. Відомості про право користування земельною ділянко внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 (індексний номер рішення 36563236 від 10.08.2017). Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] , у листопаді 2010 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, на території Білошапківської сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області (тепер територія Яблунівської ОТГ) та протягом року не виконав покладений на нього, у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] , у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424180600:04:000:0339 відповідачем добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 08.08.2018), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. В судове засідання прокурор та Головне\~управління Держгеокадастру\~у Чернігівській\~області не з`явилися, згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився повторно, хоч про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Повідомлення про причини неявки чи відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Наташа-агро» у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, але попередньо надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - представник Яблунівської сільської ради Прилуцького району в судове засідання не з"явився, проте попередньо ними було подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин російської федерації, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії та номеру: ЯЛ №203866 виданого 17.11.2010 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7424180600:04:000:0339 площею 5,056 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території колишньої Білошапківської сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області (тепер територія Яблунівської ОТГ Яблунівська сільська рада Прилуцького району), та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку зареєстровано (номер запису про державну реєстрацію 21828911 від 08.08.2017, індексний номер рішення про державну реєстрацію 36563236 від 10.08.2017) (а.с.8,13,46). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №349116522 від 04 жовтня 2023 року власником земельної ділянки кадастровий номер 7424180600:04:000:0339 є [PERSON] , громадянин російської федерації (а.с.8,46). При цьому також безспірно з`ясовано, що [PERSON] є громадянином російської федерації, оскільки з державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 203866, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та копії договору оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб вбачається, що [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий 1-им відділом міліції Одинцовського МВС Московської області 22.01.2002 та проживає за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.13, 16 зворот). Однак після набуття земельної ділянки у власність, [PERSON] грубо порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужив. 17 березня 2023 року Прилуцька окружна прокуратура направила запит до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424180600:04:000:0339, яка не була відчужена ним протягом року (а.с.11, зворот). Відповідно до копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 березня 2023 року за №10-25-0.6-1340/2-23 повідомляє, що обсяг коштів, виділених управлінню для сплати судового збору та судових витрат при супроводженні судових справ на 2023 рік значно обмежений, у зв`язку з цим Головне управління просить Прилуцьку окружну прокуратуру вжити заходи представництва інтересів держави в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом подання позовів про конфіскацію земельних ділянок, зазначених у листі Прилуцької окружної прокуратури від 17.03.2023 №54-75-1923ВИХ-23, у власника громадянина російської федерації (а.с.12). Згідно статей 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно частини 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2,4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно статті 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач [PERSON] порушив визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в Україні, зокрема чимало земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому в цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 у справі про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді щодо визначення поняття «інтереси держави» висловлено позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх об`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який не відчужив її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 08.08.2018 року по теперішній час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Виходячи з викладеного позовні вимоги заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову Прилуцькою окружною прокуратурою було сплачено судовий збір за пред`явлення позову у сумі 2\~684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №612 від 20.03.2023, а позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь прокуратури необхідно стягнути 2\~684 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved