Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через свого представника - адвоката Лабика Р.Р., звернулись до суду із позовною заявою, в якій просили суд стягнути з ТОВ ФІРМА «ЛАКС» на користь кожного з них 780000,00 грн.моральної шкоди завданої смертю дружини та матері - [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та стягнути з ТОВ ФІРМА «ЛАКС» на користь кожного з них 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 22.12.2020 року близько 09 години 30 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по проїзній частині прилеглої території буд. № 3, що по вул. Менделєєва в м. Черкаси, зі сторони вул. Ціолковського в напрямку до вул. Грузиненка, в порушення вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: перед початком руху, перестроюванням, та будь якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом створив небезпеку іншому учаснику руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, продовжив рух заднім ходом, та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , яка рухалася позаду вказаного автомобіля, а в момент наїзду зупинилася. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , отримала тілесні ушкодження, та була госпіталізована до КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР», де [INFO] від отриманих травм померла. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020251010004186. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-21/1048-ІТ від 26.01.2021 р., порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля "MERCEDES- BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , а саме: вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнав повністю. Пояснив, що він працював на автомобілі "MERCEDES- BENZ SPRINTER 316 CDI", 22.12.2020, близько 10 години заїхав на територію Черкаської обласної лікарні. Відніс аптечні препарати до аптеки, сів в автомобіль. Подивився в праве дзеркало, побачив жінку, вона стояла, він посигналив, включив аварійну сигналізацію, подивився ще раз в дзеркала, жінки не було, переконався що все добре, почав рух і почув з правого боку, люди метрів за 300 до забору почали кричати. Він вийшов, почав допомагати жінці, телефонував в швидку, поліцію. Погодні умови були нормальні, снігу, дощу не було. Дорожнє покриття було чистим. Він зустрічався і з сином потерпілої, він казав скільки треба відшкодовувати грошей, він давав гроші. А потім син не захотів з ним спілкуватися. Купляв ліки, на яку суму не пам`ятає. Потерпіла після ДТП розмовляла, на чолі була гематома. Після аварії жінка була під переднім бампером. Перед аварією жінка розмовляла по телефону, бо потім він взяв слухавку і там розмовляв якийсь чоловік. Жінка впала між колесами і він тому не почув. Він був впевнений, що потерпіла відійшла в сторону від його автомобіля. У нього в салоні дзеркала не має тому, що автомобіль вантажний. Він не пам`ятає, яку назву мала аптека, до якої він привозив ліки. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вищевказані факти підтверджуються довідкою про ДТП, вироком суду та свідоцтвом про смерть потерпілої. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі [PERSON] , її близьким родичам, а саме чоловіку [PERSON] , синові [PERSON] та дочці [PERSON] , було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дії якого загинула [PERSON] , була застрахована у ПРАТ "СК "ПРОВІДНА", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4870927 (чинного на дату ДТП), що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. 19.01.2021 року представник позивачів повідомив ПРАТ "СК "ПРОВІДНА" про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог, містились: 2846,58 грн. - в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої; 8500,00 грн. - в рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілої; 20000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої чоловіку потерпілої (відповідно до п 27.3. ст.27 Закону № 1961-IV - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (5000,00*12/3= 20000,00 грн.); 20000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої синові потерпілої 20000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої доньці потерпілої, 180000,00 грн. - в рахунок відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника належної чоловіку потерпілої. Позивачі зазначають, що станом на дату складання позовної заяви, страховик виплатив належне їм страхове відшкодування у повному обсязі. Проте, сума відшкодування моральної шкоди, яку здійснив страховик є значно меншою ніж та фактична, яку було їм завдано. Саме тому позивачі прийняли рішення про звернення до суду з позовом до власника транспортного засобу "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , яким спричинено ДТП, за відшкодуванням решти розміру заподіяної моральної шкоди. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. У даній справі, встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю автомобіля "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у користуванні відповідача, під керуванням водія [PERSON] , який на момент цієї пригоди перебував у трудових чи цивільно-правових відносинах з відповідачем та керував транспортним засобом, належним цьому суб`єкту підприємницької діяльності. В обґрунтування розміру моральної шкоди, яку заявлено позивачем [PERSON] , зазначає що потерпіла була його дружиною та постійно доглядала за ним, оскільки останній був інвалідом І-Б групи з 2018 року та потребував постійного догляду. [PERSON] є непрацездатною особою в силу інвалідності, а тому перебував на утриманні дружини та потребує утримання й надалі. Він втратив дружину, близьку людину, яка була його опорою та підтримкою. Повністю зруйновано його нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач був близьким з дружиною, оскільки постійно проживали разом та постійно спілкувались. Її втрата тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Важко оцінити глибину душевних страждань позивача, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між позивачем та його загиблою дружиною, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата чоловіком своєї дружини є найтяжчою втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть дружини є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес, крім того, такі страждання є не лише різкою трагічною подією. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата дружини є непоправною подією. Загибла дружина постійно проживала разом із чоловіком, кожного дня вони бачились та спілкувались. Всі свята позивач проводив зі своєю дружиною. Позивач відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки позивач згадує, що ці свята він міг святкувати зі своєю дружиною, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, позивача й загиблу дружину об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті дружини позивач не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію він не може перебувати у святковому настрої через втрату дружини, що зруйнувало нормальний життєвий устрій позивача. Враховуючи те, що, після смерті дружини, позивач в майбутньому позбавлений будь-якої підтримки і допомоги від загиблої, а також те, що смерть дружини повністю змінила його життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивач у своїй позовній заяві оцінив мінімальний розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті 780000,00 грн., який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавала дружина та могла надати в майбутньому, з урахуванням частки моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ "СК "ПРОВІДНА". В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди, яку заявлено позивачем [PERSON] , зазначає що позивач втратив рідну матір, близьку людину, яка була його опорою та підтримкою протягом всього його життя. Повністю зруйновано його нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач був близьким з матір`ю, оскільки вони постійно проживали разом та постійно спілкувались. Втрата матері тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Важко оцінити глибину душевних страждань позивача, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між позивачем та його загиблою матір`ю, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата сином своєї матері є найтяжчою втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Смерть матері є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес, крім того, такі страждання є не лише різкою трагічною подією. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата матері є непоправною подією. Загибла матір кожного дня бачилась зі своїм сином. Всі свята позивач проводив зі своєю матір`ю, позивач відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки він згадує, що ці свята він міг святкувати зі своєю матір`ю, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, позивача й загиблу матір об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті матері позивач не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію він не може перебувати у святковому настрої через втрату матері, що зруйнувало нормальний життєвий устрій позивача. Після смерті матері він разом із сестрою повинен тепер здійснювати догляд за своїм батьком, який являється інвалідом І-Б групи та потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи те, що, після смерті матері, позивач в майбутньому позбавлений будь-якої підтримки і допомоги від загиблої, а також те, що її смерть повністю змінила його життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивач у своїй позовній заяві оцінив мінімальний розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті 780000,00 грн., який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавала матір та могла надати в майбутньому, з урахуванням частки моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ "СК "ПРОВІДНА". В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди, яку заявлено позивачем [PERSON] , зазначає що позивач втратила рідну матір, близьку людину, яка була її опорою та підтримкою протягом всього її життя. Повністю зруйновано її нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач була близькою з матір`ю, оскільки регулярно приїжджала до неї додому та постійно спілкувались в телефонному режимі. Втрата матері тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Важко оцінити глибину душевних страждань позивача, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між позивачем та її загиблою матір`ю, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата дочкою своєї матері є найтяжчою втратою. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть матері є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес, крім того, такі страждання є не лише різкою трагічною подією. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата матері є непоправною подією. Загибла матір регулярно бачилась зі своєю дочкою. Всі свята позивач проводила зі своєю матір`ю в колі сім`ї. Позивач відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки позивач згадує, що ці свята вона могла святкувати зі своєю матір`ю, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, позивача й загиблу матір об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті матері позивач не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію вона не може перебувати у святковому настрої через втрату матері, що зруйнувало нормальний життєвий устрій позивача. До цього ж, після смерті матері позивач разом із братом повинна тепер здійснювати догляд за своїм батьком, який являється інвалідом І-Б групи та потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи те, що, після смерті матері, позивач в майбутньому позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблої, а також те, що її смерть повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивач у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 780000,00 грн., який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавала матір та могла надати в майбутньому, з урахуванням частки моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ "СК "ПРОВІДНА". 26.12.2022 року від директора ТОВ ФІРМА "ЛАКС" - Андрійця В.Д. до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, доказами направлення його сторонам у справі, в якому представник відповідача просить відмовити повністю у позовних вимогах, посилаючись на наступне. ТОВ фірма «ЛАКС», вважає, що моральна шкода у розмірі 800000,00 грн. для [PERSON] , 800000,00 грн. для [PERSON] , 800000,00 грн. для [PERSON] є необґрунтованою, оскільки при визначенні її розміру не враховані вимоги розумності, справедливості, та доведеності. Станом на дату подання позивачами позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого страховою компанією в повному обсязі було виплачено позивачам відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 27.3. ст.27 ЗУ № 1961 -IV - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законодавством на день настання страхового випадку, тобто по 20000,00 грн. кожному позивачу, що і підтверджують у своїй позовній заяві позивачі. Крім того, страховою компанією на користь позивачів було виплачено - 2846,58 грн. - в рахунок відшкодування на лікування потерпілої, 8500,00 грн. в рахунок виплат на поховання потерпілої та 180000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяною втратою годувальника належних [PERSON] . Таким чином, позивачам вже відшкодована моральна шкода у достатньому розмірі виходячи із тієї обставини, що обов`язок із відшкодування шкоди покладається на юридичну особу, яка володіє автомобілем (джерелом підвищеної небезпеки) за відсутності вини такої юридичної особи (ТОВ фірма «JIAKC). Адже шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. ТОВ фірма «ЛАKC», використовуючи у своїй діяльності орендовані транспортні засоби здійснює свою діяльність на свій страх і ризик. ТОВ фірма «ЛAKC» було укладено Генеральний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 39/3936820/2504/20 від 03 січня 2020 р. з ПрАТ «СК «Провідна» з метою застрахувати свою цивільну відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю або майну потерпілого при експлуатації кожного окремого транспортного засобу. Таким чином, в даному випадку при настанні страхової події страхові відшкодування, в тому числі моральна шкода в повному обсязі були виплачені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . ТОВ фірма «ЛАКС» вважає, що моральна шкода позивачам була виплачена у достатньому розмірі виходячи з наступного. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд має враховувати обставини справи, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи те, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. В даному випадку у позовній заяві зазначається, що позивачі відчувають пригніченість, депресію, страждання, які посилюються у святкові дні, проте не наводиться жодних доказів на підтвердження цього факту, як то психологічна експертиза (наприклад, за методикою судових експертиз 14.1.75. Харківського НДІСЕ Мінюсту). Крім того, не надається жодної медичної документації, що підтверджувала б факт депресії, пригнічення, страждань, а також не надається жодної медичної документації, що підтверджувала б той факт, що позивачі зверталися за медичною допомогою з приводу депресії чи пригнічення. Отже, неможливо визначити характер та об`єм спричиненої моральної шкоди та відсутні докази, що підтверджували б порушення психологічного та емоційного стану. Відсутня психологічна експертиза, яка б хоча б орієнтовно визначала розмір спричиненої моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суди зазвичай враховують обставини справи, характер та об`єм спричиненої позивачу моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях, порушенні психологічного та емоційного стану, порушенні звичайного способу життя та вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя, ступінь їх доведеності, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи те, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність володільця такого джерела. 22.02.2023 року представником відповідача подано до суду доповнення до відзиву на позовну заяву з додатками та доказами направлення його сторонам у справі, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Оскільки відповідач не отримав заперечень на відзив, а також не отримав від позивачів конкретизації щодо правових підстав позову, таким чином відповідач вимушений надавати свої заперечення щодо всіх правових підстав, зазначених у позові. [PERSON] дійсно перебуває у трудових відносинах з відповідачем, однак він був прийнятий на роботу 19.11.2019 року на посаду водія автотранспортних засобів на режим неповного часу (4 години) з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, а саме 0,5 ставки посадового окладу і залучався до виконання періодично. Зазначене підтверджується наказом № 76 від 18.11.2019 р. Відповідно до умов трудового договору укладеного з третьою особою, режим робочого часу останнього був визначений як ненормований робочий тиждень в зв`язку з виїзним характером роботи. Норма тривалості роботи третьої особи, підсумковий облік робочого часу, але не більше 10 годин тривалості щоденної роботи. Зазначене підтверджується трудовим договором з працівником від 19 листопада 2019 р. Таким чином для третьої особи було встановлено окремі умови праці в частині визначення робочого часу, за яких останній виконував свої трудові функції лише у відрядженнях. Оплата праці в свою чергу здійснювалася за фактично відпрацьований час. Тобто лише після офіційного направлення у відрядження, третя особа вважався таким, що безпосередньо виконував трудову функцію передбачену трудовим договором. Відповідач щомісяця видає відповідний наказ, яким передбачаються відрядження працівників для виконання ними своїх трудових функцій. Вказаний наказ доводиться до відома зацікавлених осіб та є обов`язковим для виконання. Саме цей наказ є єдиною правовою підставою для направлення працівників відповідача у відповідні відрядження в поточному місяці, проведення обліку їхнього робочого часу та нарахування заробітної плати. 01 грудня 2020 р. по підприємству було видано Наказ №12 «Про відрядження». Вказаним наказом були встановлені відрядження на поточний місяць з переліком найманих працівників, дат та місць відряджень. Даним наказом відповідач не направляв третю особу у відрядження в грудні 2020 р. до м.Черкаси. За викладених обставин відсутні правові підстави для твердження, що третя особа під час вчинення ДТП 22 грудня 2020 р. заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Вказане виключає можливість застосування положень статті 1172 ЦК України. По-друге: відповідач не має у своїй власності транспортних засобів в достатній кількості. Оскільки специфіка діяльності відповідача передбачає необхідність вантажних перевезень, він використовує найманий автотранспорт. В зв`язку з цим, задля найму транспортних засобів, відповідач укладає відповідні договори. 10 серпня 2020 р. між відповідачем та ФОП [PERSON] було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу № 419. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач прийняв у строкове платне користування строком на один рік, транспортний засіб - автомобіль марки MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 315 CDI, тип загальний легковий - вантажопасажирський - В, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) якого має № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] з 5 серпня 2020 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 1248 05 серпня 2020 року. Таким чином, транспортний засіб - автомобіль марки MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 315 CDI, реєстраційний № [NUMBER] перебував у користуванні відповідача на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу №419 від 10 серпня 2020р. Сторонами зазначеного договору в п.9 було визначено підстави його дострокового розірвання. Так в п.п.9.3.4 п 9.3 було зазначено, що договір припиняє свою дію (втрачає чинність) у випадку настання смерті Наймодавця або визнання його недієздатним у встановленому законом порядку. 18 грудня 2020 р. ФОП [PERSON] помер внаслідок чого, договір найму (оренди) транспортного засобу №419 від 10 серпня 2020р. достроково припинив свою дію. За вказаних обставин, правова підстава користування відповідачем транспортним засобом - автомобілем марки MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 315 CDI, реєстраційний № [NUMBER] , припинилась. 18 грудня 2020р. відповідач видав наказ по підприємству № 35 «Про закріплення водіїв транспортних засобів». Відповідно до п.4 вказаного наказу, третю особу було зобов`язано протягом 24 годин передати автомобіль марки MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 315 CDI, реєстраційний № [NUMBER] , головному інженеру [PERSON] . Наказ було доведено до відома третьої особи. За викладених обставин відсутні правові підстави для твердження, що під час вчинення ДТП 22 грудня 2020 р. третьою особою, джерело підвищеної небезпеки належало відповідачу на відповідній правовій підставі. Вказане виключає можливість застосування положень статті 1187 ЦК України. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Лабик Р.Р. повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача повністю заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та у доповненнях до відзиву, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] не виконував трудові обов`язки 22.12.2020 року та не направлявся у відрядження ТОВ ФІРМОЮ "ЛАКС".Також зазначив, що у наказі № 35 від 18.12.2020 року ТОВ ФІРМИ "ЛАКС", який долучено до доповнення до відзиву на позовну заяву про закріплення автотранспортних засобів наявна технічна помилка, а саме зазначено що за [PERSON] , закріплено транспортний засіб MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 315 CDI, реєстраційний № [NUMBER] , замість транспортного засобу MERSEDES - BENZ, моделі SPRINTER 316 CDI, реєстраційний № [NUMBER] . Тобто є достовірними дані наказу щодо закріплення транспортного засобу за [PERSON] ТОВ ФІРМИ "ЛАКС" від 19.11.2019 року № 23а. У дане судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, однак його було допитано у якості свідка за клопотанням сторони позивачів у судовому засіданні від 24.05.2023 року, в кому він пояснив, що 19.11.2019 року він був прийнятий на роботу до ТОВ Фірма "ЛАКС". 22.12.2020 року він був у відрядженні та виконував трудові обов`язки, що підтверджується товарно-транспортною накладною, яку було надано ним суду. Після винесення судом вироку він забрав автомобіль, його відремонтували і на даний час він і надалі виконує на ньому трудові обов`язки. Торгово-транспортну накладну він отримав увечері напередодні 22.12.2020 року та вранці поїхав у відрядження. 06.06.2023 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення доказів, які ним подано у судовому засіданні від 24.05.2023 року, а саме оригінал товарно-транспортної накладної № WBF00022507 від 22.12.2020 року, засвідчену копію наказу № 23-А від 19.11.2019 року та індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] (форма ОК-5). У подальшому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивачів вважає обґрунтованими та законними. Вказані докази, які зазначені у клопотанні про долучення, судом ухвалено долучити до матеріалів справи у судовому засіданні від 24.05.2023 року. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Позивачами на підтвердження позовних вимог до позовної заяви долучено копію вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2023 року у справі № 712/1088/21, з відміткою "не набрав законної сили", яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 22.12.2020 року, близько 09 години 30 хвилин, керуючи автомобілем "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по проїзній частині прилеглої території буд. № 3, що по вул. Менделєєва в м. Черкаси, зі сторони вул. Ціолковського в напрямку до вул. Грузиненка, в порушення вимог пунктів 10.1.; 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: перед початком руху, перестроюванням, та будь якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом створив небезпеку іншому учаснику руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, продовжив рух заднім ходом, та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , яка рухалася позаду вказаного автомобіля, а в момент наїзду зупинилася. Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, та була госпіталізована до КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР», де [INFO] [PERSON] від отриманих травм померла. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 03-01-1219 від 25.12.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилися розвитком шоку, та від яких настала смерть. Згідно звисновком експерта № СЕ-19/124-21/1048-ІТ від 26.01.2021 року, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля "MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: вимог пунктів 10.1.,10.9 Правил дорожньогоруху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.12.2018 року, транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Також, до позовної заяви позивачами долучено копію довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020359481437446 від 22.12.2020 року, копію характеристики ТОВ ФІРМА "ЛАКС" на [PERSON] від 23.11.2020 року, копію характеристики за місцем проживання [PERSON] , копію розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] часткового відшкодування шкоди у розмірі 5000,00 грн. 23.12.2020 року, копію рапорта начальника відділення СВ ЧВП ГУНП у Черкаській області від 22.12.2020 року, копію письмових пояснень [PERSON] від 22.12.2020 року, копію протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.01.2021 року, копію протоколу допиту підозрюваного [PERSON] від 28.01.2021 року, копію протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 18.01.2021 року, копію протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 29.12.2020 року, копію протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 18.01.2021 року, копію свідоцтва про смерть [PERSON] від 28.12.2020 року серії [NUMBER] , копію довідки про причину смерті [PERSON] від 25.12.2020 року, копії свідоцтва про народження позивачів [PERSON] та [PERSON] , копію свідоцтва про одруження, які підтверджують родинний зв`язок позивачів з [PERSON] . З поданих копій документів вбачається, що це копії документів з матеріалів судової справи 712/1088/21, та вони стосуються обставин справи, які встановлено судом у вироці Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2023 року. Щодо вказаного вироку суду, то стороною позивачів у судових засіданнях зазначалось про те, що вирок суду оскаржувався [PERSON] , однак до суду не надано доказів, з яких би вбачався результат за наслідками оскарження вироку. Позивач [PERSON] є інвалідом першої групи довічно з 01.04.2018 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 19.06.2018 року та копією довідки до акту МСЕК серії 12ААА № 881634. Згідно витягу з даних МТСБУ станом на 22.12.2020 року щодо транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] наявний діючий поліс страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" № АР 4870927. 19.01.2021 року позивачами через представника за довіреністю [PERSON] подано до ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" заяви про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.12.2020 року. 27.01.2021 року між ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" та позивачами укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300335759 власників наземних транспортних засобів № АР/4870927 від 27.11.2020 року, згідно якого узгоджено розмір страхового відшкодування моральної шкоди та витратами, пов`язаними з похованням у розмірі 61600,00 грн. 10.03.2021 року між ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" та позивачами укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300335759 власників наземних транспортних засобів № АР/4870927 від 27.11.2020 року, згідно якого узгоджено розмір страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 160200,00 грн. На виконання ухвали суду від 21.11.2022 року про витребування доказів, Державною податковою службою України 19.12.2022 року надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела доходів, отриманих від податкових агентів за IV квартал 2020 року [PERSON] , згідно яких [PERSON] у IV кварталі 2020 року отримував дохід від ТОВ ФІРМА "ЛАКС". На виконання ухвали суду від 21.11.2022 року про витребування доказів, ГУ ПФУ у Черкаській області 20.12.2022 року надано відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК -5 по [PERSON] , згідно яких ТОВ ФІРМА "ЛАКС" сплачувала за [PERSON] страхові внески з листопада 2019 року по вересень 2022 року. До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копію наказу № 23а за підписом директора А.М. Литвина від 19.11.2019 року про закріплення за водієм автотранспортних засобів [PERSON] MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] фургона малотоннажного -В. Також, надано копію генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 39/3936820/2504/20 від 03.01.2020 року, який укладено між ТОВ ФІРМА "ЛАКС" та ПрАТ "СК "ПРОВІДНА". У додатку № 1 до вказаного договору зазначений перелік забезпечених транспортних засобів, серед яких і MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] . З копії повідомлення № 2300332600 про настання події від 24 грудня 2020 року, вбачається що водій [PERSON] звернувся з повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] до філії ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" у м. Ніжин. У відповіді на адвокатський запит від 16.11.2022 року № 78, ТОВ ФІРМА "ЛАКС" повідомлено, що [PERSON] станом на дату ДТП (22.12.2020 року) працював на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ ФІРМА "ЛАКС", керував автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] фургон малотонажний -В на підставі наказу № 23а від 19.11.2019 р. "Про закріплення водія автотранспортних засобів". До доповнення до відзиву стороною відповідача долучено копію наказу директора ТОВ ФІРМА "ЛАКС" від 18.12.2020 року № 35 "Про закріплення водіїв автотранспортних засобів", з якого вбачається, що за [PERSON] закріплено інший транспортний засіб, ніж той, який був учасником ДТП, а саме MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] фургон загальний легковий-вантажопасажирський -В. У кінці документу у графі "ознайомлений з наказом" наявний підпис біля прізвища [PERSON] . Суд не бере до уваги вказаний наказ, оскільки у судовому засіданні встановлено, що він містить технічну помилку та у ньому зазначено інший транспортний засіб, ніж той, який закріплено за [PERSON] . Також долучено копію письмового трудового договору з працівником від 19.11.2019 року, який укладено між ТОВ ФІРМА "ЛАКС" та [PERSON] , згідно якого останнього прийнято на у відділ транспорту на посаду водія автотранспортних засобів. Згідно копії договору найму (оренди) транспортного засобу № 419 від 10.08.2020 року, який укладено між ФОП [PERSON] та ТОВ ФІРМА "ЛАКС", предметом договору є транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] фургон загальний легковий-вантажопасажирський -В. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2020 року. З копії наказу заступника директора ТОВ ФІРМА "ЛАКС" В.Д. Андрійця № 12 від 01.12.2020 року "Про відрядження" вбачається, що [PERSON] відсутній у списку водіїв, які направлялись у відрядження у грудні 2020 року. Стороною позивача у ході розгляду справи через систему "Електронний суд" надсилалось клопотання про приєднання до матеріалів справи копії аудіо-запису судового засідання у справі № 712/1088/21 від 09.09.2022 року, у якому проводився допит обвинуваченого [PERSON] . Суд зазначає, що вказаний аудіо-запис не досліджувався у судовому засіданні, так як третю особу [PERSON] було допитано безпосередньо у судовому засіданні в якості свідка. За клопотанням представника позивача судом також, було долучено до матеріалів справи ряд відповідей на запити представника позивачів адвоката Лабика Р.Р. від аптечних установ, а саме ТОВ "Аптеки №7" (м. Черкаси) від 06.06.2023 року, ТОВ "ЧИГИРИН-ФАРМ" (м. Чигирин Черкаська область) № 3 від 06.06.2023 року, ТОВ "Аптека "АНІТА" (м. Черкаси) № 16 від 06.06.2023 року, ТОВ "ЗЛАТОФАРМ" № 3 від 14.06.2021 р., ФОП " [PERSON] " (м. Черкаси) № 009 від 08.06.2023 року, ФОП " [PERSON] " від 08.06.2023 року, з яких вбачається, що дійсно 22.12.2020 року вказані аптеки отримували товарно-матеріальні цінності від ТОВ ФІРМА "ЛАКС", однак уповноважені особи, якими надавались відповіді на запити не можуть вказати який саме транспортний засіб та який водій доставляли вказані товарно-матеріальні цінності. 07.09.2023 року стороною відповідача через систему "Електронний суд" було надіслано копії письмових доказів, після ознайомлення сторони позивача з вказаними доказами, судом у даному судовому засіданні ухвалено їх приєднати до матеріалів справи. Зокрема, стороною відповідача надано копію договору оренди № 1597 транспортного засобу від 28.12.2018 року, який укладено між ФОП [PERSON] та ТОВ ФІРМА "ЛАКС", предметом договору є транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , спеціалізований вантажний фургон. Відповідно до п. 7.6 вказаного договору, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж 5 днів до закінчення строку його дії не заявить про небажання продовжити дію договору. Кількість таких пролонгацій не обмежена. Відповідно до п. 10.3.4 вказаного договору, однією із підстав дострокового розірвання договору є настання смерті наймодавця, або визнання його недієздатним у встановленому законом порядку. Згідно із копією наказу директора ТОВ ФІРМА "ЛАКС" № 12/2 від 14.12.2020 року "Про внесення змін до наказу про відрядження № 12 від 01.12.2020р." у зв`язку із виробничою необхідністю внесено зміни у вказаний наказ, а саме вбачається, що [PERSON] мав поїхати у відрядження до м. Черкаси 15.12.2020 року та 18.12.2020 року, також мали поїхати до м. Черкаси водії [PERSON] 22.12.2020 року та 29.12.2020 року, [PERSON] 15.12.2020 року, [PERSON] 22.12.2020 року. З копій подорожніх листів № 6789/22507 від 22.12.2020 року, № 6778/22508 від 22.12.2020 року, № 6762/22473 від 18.12.2020 року, вбачається що у вказані дати до м. Черкаси від ТОВ ФІРМА "ЛАКС" направлялись водії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно наданих копій товарно-транспортних накладних ТОВ ФІРМА "ЛАКС" № WBF00022473 від 18.12.2020 року, № WBF00022503 від 22.12.2020 року, № WBF00022577 від 22.12.2020 року, серед транспортних засобів, якими доставлялись товарно-матеріальні цінності до м. Черкаси, транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] відсутній. Судом досліджено оригінал товарно-транспортної накладної № WBF00022507 від 22.12.2020 року, яку надано у судовому засіданні третьою особою [PERSON] , та приєднано судом до матеріалів справи, в якої вбачається, що у ній відсутні обов`язкові реквізити для даного виду документу, а саме відсутній підпис головного бухгалтера підприємства та відповідна печатка підприємства. Також, досліджено оригінал наказу щодо закріплення автотранспортних засобів ТОВ ФІРМИ "ЛАКС" від 19.11.2019 року № 23а, згідно якого за [PERSON] закріплено транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI фургон малотонажний -В, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до 1,2,5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (13 липня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 454/289/22, провадження № 61-2200св23 (ЄДРСРУ № 112202578). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 14.02.2020 року у справі № 640/7219/17, викладено таку правову позицію: "Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 22.12.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ ФІРМА "ЛАКС".За [PERSON] було закріплено транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI фургон малотонажний -В, реєстраційний номер [NUMBER] . Суд зазначає, що наданий суду третьою особою оригінал товарно-транспортної накладної від 22.12.2020 року не може бути визнано судом допустимим доказом у зв`язку із відсутністю обов`язкових реквізитів для даного виду документу, а саме відсутній підпис головного бухгалтера підприємства та відповідна печатка підприємства. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На спростування зазначених у позові обставин, стороною відповідача надано копію наказу про відрядження, у якому станом на дату події -22.12.2020 року, відсутній [PERSON] надано копії належним чином оформлених товарно-транспортних накладних від 22.12.2020 року на інших водіїв для перевезення товарно-матеріальних цінностей, в яких [PERSON] та закріплений за ним транспортний засіб не зазначений. Доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] не виконував трудові обов`язки 22.12.2020 року та не направлявся у відрядження ТОВ ФІРМОЮ "ЛАКС" стороною позивача належним чином не спростовані. До того ж, відповідач володів транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI фургон малотонажний -В, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі договору оренди № 1597 від 28.12.2018 року, який укладено з ФОП [PERSON] . Власник вказаного транспортного засобу [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до положень вказаного договору, однією із підстав дострокового розірвання договору є настання смерті наймодавця. Отже, на момент настання події, а саме 22.12.2020 року договір оренди був нечинним, тому відсутня правова підстава, відповідно до якої відповідач володів вказаним транспортним засобом. Щодо наданих представником позивачів адвокатом Лабиком Р.Р. відповідей за запити з медичних закладів, то з них вбачається що останні отримували від ТОВ ФІРМА "ЛАКС" медичні препарати, проте яким транспортним засобом і хто здійснював доставку інформація не збереглась, також не надано товарно-транспортну накладну, що доставка здійснювалась саме транспортним засобом, закріпленим за [PERSON] , тому стороною позивачів не доведено, що [PERSON] 22.12.2020 року виконував трудові обов`язки, під час виконання яких було завдано шкоду джерелом підвищеної небезпеки. Покази третьої особи [PERSON] , які надані ним суду у якості свідка, суд оцінює критично, так як вони суперечать іншим матеріалам справи та не доводять, що він 22.12.2020 року виконував трудові обов`язки. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивачів не доведено ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, підстав, з якими закон пов`язує можливість настання цивільно-правової відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки судом не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed