Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 30 квітня 2010 року по 23 жовтня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іванківським районним судом Київської області від 23 жовтня 2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 04 квітня 2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. З 2017 року ні позивач, ні її дитина не бачила відповідача. Окрім того, відповідач має значну суму заборгованості по сплаті аліментів. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у відсутність представника та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, разом з цим витребувано у Служби у справах дітей Іванківської селищної ради висновок, щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом за [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Іванківської селищної ради про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті. 25 липня 2023 року до суду від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Перевіряюяи обставини справи судом встановлено, що позивач та відповідач з 30 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 5) Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 4). Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 30 квітня 2010 року розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] - " [PERSON] ". Рішеннмя Іванківського районного суду Київської області від 04.04.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу (заробітку),але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно,починаючи з 01 березня 2013 року і до повноліття дитини. (а.с. 15) В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з наданим Службою у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 03.07.2023 року № 416, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не цікавиться життям свого сина, не спілкується та не здійснює належний догляд за дитиною. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] із заявами про вчинення йому перешкод у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] до служби протягом 2012-2023 років не звертався. В своїх поясненнях позивач [PERSON] також зазначає , що з 2017 року відповідач жодного разу не з`явився та сомоусунувся від виховання дитини. Також на протязі п`яти років позивач [PERSON] знаходиться в шлюбі, дитина [PERSON] називає теперішнього чоловіка татом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Під час слухання справи були допитані свідки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача по справі. Останній раз відповідача бачила сім років назад, коли дитині було 6 років, оскільки приїздив до дитини та позивача. Відповідач [PERSON] не телефонує до дитини, аліменти не сплачує, не приїздить, та не бере будь якої участі у вихованні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є другом сім`ї, останній раз бачив відповідача вісім років наза , з того часу спілкування закінчилося, дитині не допомагає, участі у вихованні не приймає, теперішнього чоловіка позивачки називає батьком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є рідним братом позивача. Відповідача не бачив більше п`яти років. До дитини відповідач [PERSON] не приходить, не утримує та не телефонує. Дитина називає теперішнього чоловіка позивачки татом. Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,40 грн.

Outcome: approved