Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 23.11.2020 року між сторонами був розірваний шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Адвокат Марцелюх В.А. вказує, що донька [PERSON] проживає разом з матір`ю в місті Києві в орендованій квартирі, перебуває на її повному утриманні, всі витрати, пов`язані з фізичним та духовним розвитком дитини несе позивач. Зауважує, що відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, її навчанням, вихованням та розвитком не цікавиться. Відповідач має негативні характеристики, оскільки його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності, він проходив сеанс емоційно-стресової психотерапії з метою позбавлення від алкогольної залежності. В позові вказано, що між сторонами відсутня угода щодо визначення місця проживання доньки, з метою можливості самостійно вирішувати нагальні для дитини питання, виникла необхідність визначити місце проживання доньки з позивачем у судовому порядку. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою судді від 24.03.2023 року дану позовну заяву було залишено без руху. 03.04.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.06.2023 р. Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації направила висновок щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини (а.с. 62-64). Ухвалою суду від 07.06.2023 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. 14.09.2023 р. представник відповідача адвокат Галагуз В.В. направив відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог (а.с. 94-95). В обґрунтування заперечень вказано, що [PERSON] не мав і не має спору з [PERSON] щодо визначення місця проживання їхньої доньки [PERSON] , батьки в добровільному порядку досягли згоди щодо проживання дитини з матір`ю після розлучення. Відповідач має бажання брати участь в житті дитини, а позовна заяві свідчить про намагання [PERSON] відсторонити його від доньки, повністю самостійно вирішувати питання щодо дівчинки без будь-якого погодження з ним. Крім того, звертав увагу, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа за позовом [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав, аналогічна за змістом з заявою про визначення місця проживання доньки. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] на утримання дитини добровільно надавав кошти готівкою та перераховував через термінал. Адвокат Галагуз В.В., вказав, що відповідач категорично заперечує факт проходження ним сеансу психотерапії, долучена до позовної заяви довідка не відповідає вимогам щодо її оформлення та не може бути належним доказом аморальної поведінки відповідача. Враховуючи, що позивачем не доведена наявність спору між нею та батьком дитини щодо визначення місця проживання доньки, просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засідання 26.09.2023 р. представник позивача адвокат Марцелюх В.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Додатково вказав, що у сторін є певні труднощі в отриманні дозволу батька в повсякденному житті доньки, серед іншого, в навчанні, лікуванні, виїзді за кордон, рішення про визначення місця проживання доньки з матір`ю суттєво вплине на можливість врегулювання соціально-побутових питань, які виникають в ході виховання дівчинки. Зауважив, що сторона позивача не має наміру подавати відповідь на відзив, проте має до нього зауваження, зокрема, вказав, що долучені копії платіжних доручень про перерахування коштів в розмірі 400-900 грн, вважає недостатніми для проживання дитини в місті Києві, батько знає, де проживає та навчається донька, хоча жодного разу не виявляв бажання з нею побачитись. Зазначив, що [PERSON] неодноразово лікувався від алкогольної залежності. Не заперечував, що відповідач не претендував, щоб [PERSON] проживала з ним, претензій до позивача з цього приводу не пред`являв, визначення місця проживання доньки з матір`ю викликане суто соціальними питаннями - згода батька на навчання, лікування тощо. Представник відповідача адвокат Галагуз В.В. в судовому засіданні просив відмовити з задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, яка за спільною згодою проживає з матір`ю. Відповідач направляє кошти на утримання доньки, хоча суми і незначні, натомість позивачка перешкоджає батькові у спілкуванні з донькою, блокує його номер телефону, змінює банківські рахунки. [PERSON] подав до служби у справах дітей заяву про визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Звертав увагу суду, що направлений до суду висновок органу опіки та піклування побудований лише на поясненнях позивача. Адвокат зауважує, що відповідач не заперечує щодо проживання [PERSON] з матір`ю, навпаки наполягає, щоб вона і в подальшому проживала з [PERSON] . Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації направила заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.108). ІІІ. Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що позивачка і відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження (а.с. 12). Згідно з рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23.11.2020 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Зі змісту рішення суду вбачається, що звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачка посилалась на те, що між подружжям відсутній спір про визначення місця проживання дитини, дитина проживає з позивачем. Дитина разом з [PERSON] проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди квартири [ADDRESS] від 01.01.2023 року (а.с. 22-23). V. Національне законодавство, що підлягає застосуванню під час вирішення спору, оцінка та мотиви суду Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Нормами статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~ визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом частини першої, другої\~статті 155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 Сімейного кодексу України\~передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин 2, 8, 9 \~статті 7 Сімейного кодексу України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За правилами\~статті 19 ЦПК України\~справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 ЦПК України). За приписами частини 1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України\~визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, при цьому за змістом принципів змагальності (стаття\~12,\~81 ЦПК України) та диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) саме позивач повинен, зокрема, обґрунтувати та довести факт порушення або оспорення суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Встановивши фактичні обставини справи на підставі досліджених доказів, судом не встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, не встановлено, що відповідач заперечує або чинить перешкоди щодо проживання дитини з матір`ю, що могло б бути підставою для звернення до суду з відповідною вимогою про захист порушених або оспорюваних прав та могло б бути предметом судового розгляду. Відповідно до частин п`ятої та шостої\~статті 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зі змісту Висновку Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації №107-3060 від 22.05.2023 р., вбачається, що виходячи з інтересів дитини доцільно визначити місце проживання [PERSON] , разом з матір`ю (а.с. 62-64). Дослідивши зміст вказаного висновку, суд дійшов висновку, що він складений лише на підставі пояснень позивача, згідно з яким підтверджені належні умови проживання дитини з матір`ю. Зазначений висновок взагалі не містить відомостей щодо намагання органу опіки та піклування провести опитування батька, у висновку відсутнє посилання на наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання доньки, у ньому не наведені аргументи, які саме інтереси малолітньої дитини враховані при вирішенні даного питання. Таким чином, суд відхиляє наведений вище висновок як доказ у справі, оскільки в ньому відсутні фактичні обставини щодо предмета заявлених вимог, які підлягають встановленню в межах судового провадження, за своїм змістом він є формальним. Будь-які інші докази в обгрунтування заявлених вимог в матеріалах справи відсутні. Проаналізувавши наведені позивачем підстави позову, суд дійшов висновку, що вони не є підставами для визначення в судовому порядку місця проживання дитини з одним із батьків. Суд відхиляє доводи позивачки щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки, проходження лікування, оскільки такі обставини не входять до предмета доказування в межах вирішення спору про визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що фактично з аналогічних підстав в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Натомість, з обгрунтування позовних вимог вбачається намагання матері зменшити участь батька в житті дитини, що суперечить положенням ст.ст. 141, 157 Сімейного кодексу України, оскільки незалежно від того, разом проживають батьки дитини чи окремо, кожен з батьків має рівні права щодо участі в житті дитини. Наявність судового рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю в певній мірі надає їй можливості самостійно, одноосібно вирішувати питання облаштування соціально-побутового життя доньки без погодження з батьком, що може суттєво обмежувати права як відповідача на спілкування з дитиною, так і самої дитини, яка має право на турботу обох батьків. При ухваленні рішення, суд бере до уваги, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Отже, враховуючи, що малолітня донька за взаємною згодою батьків після їх розлучення проживає разом з матір`ю, що визнають сторони, батько дитини не заперечує щодо проживання спільної дитини з позивачем, судом не встановлено наявності між сторонами спору про місце проживання доньки [PERSON] , правові підстави для задоволення вимог позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю відсутні, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed