Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач -1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач - 2), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач - 3) про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 5 217 грн. 39 коп.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 593 грн. 69 коп.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 33 770 грн. 53 коп.; витрати пов`язані з отриманням довідки в розмірі 33,00 грн. з ДРРП та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що за адресою: [ADDRESS] КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», здійснює надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води до вказаного помешкання, яке належить відповідачам на праві власності, проте відповідачі не здійснюють оплату за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 14.09.2023 утворилась заборгованість в загальному розмірі 40 581 грн. 61 коп. Оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не сплачують, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. 27.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог відповідача, посилаючись на наступні обставини. Зокрема, щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018, відповідач просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся з даними вимогами поза встановленим трирічним строком. Щодо заборгованості за централізоване постачання гарячої води, відповідач зазначив наступне. Позивач обізнаний про те, що квартира відповідачів обладнана засобами обліку гарячого водопостачання, що в свою чергу підтверджується розрахунком заборгованості, в якому зазначено, що квартирний лічильник наявний, а відтак справляння плати за гаряче водопостачання здійснюється з урахуванням їх показників. Проте, не дивлячись на встановлені лічильники в квартирі, позивач нараховує споживання гарячої води без врахування показників засобів обліку гарячого водопостачання. Щодо нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення, то квартира відповідачів обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії, що в свою чергу підтверджується наданим розрахунком заборгованості позивача, в якому зазначено, що квартирний лічильник ЦО наявний, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачі сплачують за отримані житлово-комунальні послуги, згідно показів лічильників, які встановлені у їх квартирі. 29.09.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечує проти застосування строків позовної давності, оскільки прав вимоги за цими зобов`язаннями останній набув лише 11.10.2018 після укладення договору цесії, а відтак строк позовної давності позивачем не пропущений. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися, причини неявки суду не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачі, є власниками квартири [ADDRESS] , що в свою чергу було визнано відповідачем в судовому засіданні. КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року. 11.10.2018 р. між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до додатку 1 до вказаного договору, зокрема було відступлено право вимоги за особовим рахунком № [NUMBER] в сумі 6 811,08 грн. /а.с.11-12/. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Згідно з рохрахунком позивача, заборгованість відповідачів за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до 01.05.2018 становить в загальному розмрі 6 811,08 грн., проте дані виоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З даним позовом позивач звернувся 27.07.2021, при цьому, заборгованість нарахована за період з травня 2015 року, а тому суд вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача, які заявлені до 01.05.2018. Посилання позивача, що він дізнався про порушення свого права є необґрунтованими, оскільки укладаючи договір про відступлення права вимог (цесії) останній був обізнаний про наявність заборгованості за надані послуги, і усвідомлюючи ризик настання несприятливих наслідків як кредитора, уклав даний договір. Щодо іншої частини позовних вимог, суд приходь до наступного висновку. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-коумнальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення ( з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). На виконання вимог ПАТ «Київенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних пропозицій умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, договір вважається укладеним. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з заборгованості за надані послуги, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» посилається, на те, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на підставі договору, проте такий договір, який би був підписаний відповідачами або власником особового рахунку в матеріалах справи відсутній. Разом з тим, згідно з наданими доказами відповідача, вбачається, що останній здійснює оплату послуг з надання централізованого опалення та гарячого водопостачання за показами лічильників, які встановлені в квартирі, що зокрема відображено і в квитанціях за оплату наданих послуг, про що в свою чергу був обізнаний і позивач. Згідно копій квитанцій наданих відповідачем заборгованість перед позивачем відсутня. Доводи представника позивача, щодо нарахування заборгованості за несвоєчасне подання показників лічильника є безпідставними, оскільки несвоєчасне подання таких показників не є санкцією та не передбачає обов`язок відшкодування вартості гарячого водопостачання та постачання теплової енергії, яка не була використана відповідачем, а відтак нарахування заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання та постачання теплової енергії позивачем є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт наявної заборгованості відповідачів, які сплачують надані позивачем послуги згідно показів лічильників і доказів протилежного суду не надно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed