Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 30.05.2022 серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] доводиться відповідним свідоцтвом про народження, довідкою про реєстрацію шлюбу від 01.03.2004 № 08-46-26 та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.01.2004, свідоцтвом про одруження від 06.05.2004. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті своєї матері. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. № 49/02-14 від 05.05.2023 позивачці, від імені якої діяв [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку шестимісячного строку подачі заяви про вступ у спадщину. З фактичних обставин справи вбачається, що позивачка 06.05.2004 року зареєструвала шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німеччина - [PERSON] . З 22.03.2016 взята на консульській облік Генерального консульства України в Мюнхені, що підтверджується відповідною відміткою у закордонному паспорті позивачки, а з 26.06.2018 постійно проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Тобто, упродовж тривалого часу позивачка перебуває за межами території України на значній відстані від місця відкриття спадщини. Більш того, з наданих документів вбачається, що чоловік позивачки є особою похилого віку за яким позивачка здійснює постійний догляд. Окрім того, 24.02.2022 Указом Президента України в Україні було введено воєнний стан, вказана обставина є загальновідомою, а тому не потребує доказування. З огляду на викладене, враховуючи що на усій території України введено воєнний стан, позивачка тривалий час перебуває за межами України здійснюючи догляд за чоловіком похилого віку, вважаю у своїй сукупності зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, та дають можливість суду достатні підстави встановити позивачці додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визначити [PERSON] , [INFO] додатковий строк у 3 місяці для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Вінниця, Вінницької області. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06.07.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 1051-67 від 01.03.2004р. [INFO] зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 26.01.2004року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 06.05.2004року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. відмовлено [PERSON] , діючому від імені своєї довірительки [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки пропущено шестимісячний строк. Відповідно до ч. ч. 1\~3\~ст. 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1269 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1\~ст. 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1220 Цивільного кодексу України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Частиною 1\~ст. 1272 Цивільного кодексу України\~встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частинами 2, 3\~ст. 1272 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах\~уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 Цивільного кодексу України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. Отже, позивач [PERSON] як спадкоємець за законом до майна [PERSON] як с спадкоємець першої черги за законом, для реалізації свого права на спадкування повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті [PERSON] , тобто з [INFO] . При цьому, представник позивача підтвердив, що позивачу було відомо про день смерті матері та, відповідно, про відкриття спадщини до її майна. Однак у вказаний строк [PERSON] не подала заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Наведеним підтверджується факт того, що [PERSON] пропустила встановлений законом строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , відповідно, вважається такою, що не прийняла її. Щодо посилання [PERSON] та його представника на ту обставину, що позивач на час відкриття спадщини проживала в Республіці Німеччина, суд зазначає таке. Вказані обставини, на думку суду, не свідчать про існування поважних причин у розумінні\~ст. 1272 Цивільного кодексу України, оскільки факт перебування позивача в Республіці Німеччина сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 161/9998/17. Крім того, позивач не надала суду жодних доказів, що консульство України в Німеччині не працювало і не могло надати позивачу консульських послуг і отримати такі. Крім того, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено надсилання заяв про прийняття спадщини поштою, проте [PERSON] цим правом не скористалася. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з нормами ч. ч. 1\~3\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Зважаючи на наведені вище вимоги процесуального закону та висновки Верховного Суду щодо доказування в цивільних справах, суд вважає, що під час розгляду справи позивач\~\~ не довела, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , нею пропущено з поважних причин, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, відповідно до норм\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed