Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

07 серпня 2023 року позивачі звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склав. До спадкового майна, що залишилось після померлої, належить право на земельну частку (пай) площею 3,75 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Виблівської сільської ради. Позивачі спадщину після [PERSON] прийняли. Коли ж позивачі звернулися до нотаріуса з приводу оформлення права на спадщину на вказаний земельний пай, нотаріус відмовив їм, пославшись на відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку. Просять визнати за кожним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право на частину земельної частки (паю) площею 3,75 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Виблівської сільської ради, яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 011005, зареєстрованого 25.07.1996 за №503 про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 04 вересня 2023 року. 04 вересня 2023 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, представником позивачів надано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви\~по суті\~справи,\~надані сторонами\~докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). На день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) із земель КСП «20-річчя Жовтня», яка знаходиться на території Виблівської сільської ради, площею 3,75 га, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 011005 зареєстрований за № 503 в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с.47) Позивачі є дітьми [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 18.06.1988, свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 16.09.1986 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15-16). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про що зроблено актовий запис №65 від 22 листопада 1994 року (а.с.17). Позивачі прийняли спадщину після померлого батька, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиній Л.М. на підставі якої було заведено спадкову справу 15/2023 (а.с. 41). Відомостей щодо інших осіб, які б мали право на спадщину після померлого [PERSON] , в тому числі на обов`язкову частку в спадщині, сторонами не надано. Отже, судом встановлено, що позивачі являються єдиними спадкоємцями [PERSON] за законом, які прийняли спадщину. За твердженням позивачів було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області громадянину [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №011005, зареєстрований 25.07.1996 за №503 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «20-річчя Жовтня» на території Виблівської сільської ради Куликівського району, розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 13). Надані докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, спадкоємець за законом та заповітом може успадкувати лише ті права та обов`язки, які мав спадкодавець на момент своєї смерті. Отже, за встановлених судом обставин, враховуючи, що померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) в КСП «20-річчя Жовтня», позивачі прийняли спадщину після його смерті, проте нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), суд вважає за можливе позов задовольнити. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved