Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Державної казначейської\~служби \~України,\~Запорізької обласної\~ прокуратури,\~Головного управління\~Національної поліції\~України в\~Запорізькій області,\~про відшкодування\~шкоди в\~порядку,\~передбаченому ст.1176\~ЦК України,\~посилаючись на\~те,\~що 11.06.2018\~року приблизно о 07 годині 45 хвилин, [PERSON] , керуючи автобусом «Богдан А09202», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Миру в смт. Малокатеринівка, Запорізького району Запорізької області, з боку автодороги Харків-Сімферополь, в напрямку смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області, скоїв наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , [INFO] . За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №12018080000000172 від 11.06.2018. 17.08.2018 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 28.09.2018 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції Крошкою Т.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №317/3231/18 позивача було визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та виправдано за недоведеністю в його діях складу злочину. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.01.2021 вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2020 залишено без змін. Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.11.2021 касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14.01.2021 відносно позивача - без змін. Таким чином, період перебування позивача під кримінальним переслідуванням обраховується з 17 серпня 2018 року (дата повідомлення про підозру) по 14 січня 2021 року (набрання законної сили виправдувального вироку) та складає 28 місяців та 28 днів, тому просив суд відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 364000,00 грн. та витрати, пов`язані з наданням йому юридичної допомоги на загальну суму 70000,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив суд його задовольнити, зазначив, що під час розгляду кримінального провадження судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій доведено незаконність дій поліції, просив стягнути моральну шкоду у розмірі 364000,00 грн. тобто за повних 28 місяців-182000,00 грн. у подвійному розмірі, зазначив, що мінімальний розмір заробітної плати (6500,00 грн.) береться, виходячи з практики Верховного Суду, на момент подачі позову. Зазначив, що юридична допомога у розмірі 70000,00 грн. підтверджується доказами. Відповідач- представник Державної казначейської служби України, у судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що документи на оплату послуг адвоката надано позивачем на 21000,00 грн., а не на 70000,00 грн., підтримала викладені у відзиві пояснення, тому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач - представник Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, у судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що не надано доказів звернення до лікарів, психологів та зазначено, що за актом приймання-передачі юридичні послуги складають 27500,00 грн., 9000,00 грн., 12000,00 грн, а всього 48500,00 грн., інших доказів немає, тому заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідач- представник Запорізької обласної прокуратури, у судовому засіданні визнав позов частково, зазначив, що не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження моральних страждань, які на його думку, є підставою для стягнення моральної шкоди у сумі 364000,00 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є законним та обгрунтованим, однак, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, сторонами по справі визнається той факт, і про це зазначено в поясненнях та в заявах по суті справи, що відносно [PERSON] , було відкрито кримінальне провадження №12018080000000172 від 11.06.2018. 17.08.2018 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 28.09.2018 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції Крошкою Т.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному проваджені. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №317/3231/18 [PERSON] було визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та виправдано за недоведеністю в його діях складу злочину. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.01.2021 вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2020, залишено без змін. Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.11.2021 касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14.01.2021 відносно [PERSON] - без змін. Отже, період перебування позивача під кримінальним переслідуванням обраховується з 17 серпня 2018 року (дата повідомлення про підозру) по 14 січня 2021 року (набрання законної сили виправдувального вироку) та складає 28 місяців та 28 днів. Положеннями статті 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. В межах спірних відносин таким законом є Закон України\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Механізм застосування положень вказаного Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями) (далі Положення). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду (п. 1 ст. 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Пункт 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Статтею 3 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) зокрема: суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відповідно до п. 10 ч.3 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", громадянинові підлягають поверненню суми, сплачені зв`язку з наданням юридичної допомоги, сплачені адвокату за участь у справі, написанні касаційної скарги, а також понесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздкам у справі до касаційної та наглядової інстанції. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні обгрунтованого розміру беруться до уваги такі фактори як обсяг, час роботи, необхідність виїзду у відрядження, характер, тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, професійний досвід, репутація тощо. Отже, склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги належить до предмета доказування по справі. Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2018 року між Адвокатським бюро «Максима Семенова» та позивачем було укладено Договір про надання правничої (правової допомоги), що підтверджується зазначеним договором. Згідно Договору від 17.08.2018 р., 17.08.2018 р. Адвокатське бюро уклало договір із адвокатом Ляпіним В.Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №804) на умовах якого адвокат здійснював представництво інтересів позивача. Відповідно до додаткової угоди про надання правничої (правової допомоги), від 01.05.2019 р., 01.05.2019 р. між Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС» та [PERSON] укладено додаткову угоди про надання правничої (правової допомоги). З акту приймання передачі послуг від 31.12.2018 р., вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем послуг з представлення інтересів клієнта за цим актом складає 21500,00 грн. без ПДВ, що також підтверджується складеними адвокатом клопотаннями про проведення слідчих (розшукових) дій, клопотанням про проведення експертизи, клопотанням про визнання доказів недопустимими, клопотанням про виклик експерта для допиту, та підтверджується наданою квитанцією сплаченою позивачем 18.02.2022 р. у А-БАНК, за актом приймання передачі послуг від 31.12.2018 р., на суму 21500,00 грн. З акту приймання передачі послуг від 31.12.2019 р., вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем послуг з представлення інтересів клієнта за цим актом складає 27500,00 грн. без ПДВ, що також підтверджується складеними адвокатом клопотаннями про визнання доказів недопустимими та підтверджується наданою квитанцією сплаченою позивачем 18.02.2022 р. у А-БАНК, за актом приймання передачі послуг від 31.12.2019 р., на суму 27500,00 грн. З акту приймання передачі послуг від 31.12.2020 р., вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем послуг з представлення інтересів клієнта за цим актом складає 9000,00 грн. без ПДВ, та підтверджується наданою квитанцією сплаченою позивачем 18.02.2022 р. у А-БАНК, за актом приймання передачі послуг від 31.12.2020 р., на суму 9000,00 грн. З акту приймання передачі послуг від 31.12.2021 р., вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем послуг з представлення інтересів клієнта за цим актом складає 12000,00 грн. без ПДВ, що також підтверджується складеними адвокатом запереченням на касаційну скаргу та підтверджується наданою квитанцією сплаченою позивачем 18.02.2022 р. у А-БАНК, за актом приймання передачі послуг від 31.12.2020 р., на суму 12000,00 грн. Крім того, за час судового розгляду справи №317/3231/18, відбулось двадцять судових засідань, що підтверджується наданими в якості додатків до позовної заяви копіями журналів судових засідань, які відбулися: 17.10.2018 р., 07.11.2018 р., 11.12.2018 р., 17.01.2019 р., 24.01.2019 р., 14.03.2019 р., 10.04.2019 р., 23.05.2019 р., 24.07.2019 р., 31.07.2019 р., 11.11.2019 р., 19.11.2019 р., 16.12.2019 р., 22.01.2020 р., 10.03.2020 р., 28.04.2020 р., 24.07.2020 р., 07.08.2020 р., 14.01.2021 р., 24.11.2021 р. Таким чином, загальний розмір витрат позивача на юридичну допомогу становить 70000,00 грн. Так, тривале кримінальне переслідування з боку органу досудового розслідування та прокуратури, а також перебування під судом безумовно змінили нормальний життєвий уклад позивача, адже перебування у статусі підозрюваного, а згодом і обвинуваченого, призвело до зрушення його зв`язків з оточуючими, негативно вплинуло на самопочуття та душевний стан. Невизначеність майбутньої долі та острах можливих негативних наслідків засудження через незаконне кримінальне переслідування завдали позивачеві значної моральної шкоди. Окрім того, позивач був змушений нести додаткові витрати часу на відвідування органів досудового слідства, прокуратури та суду, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Усе вище зазначене спровокувало у позивача тривалу нервову напругу, що виразилась у пасивності, пригніченості, замкненості в собі та фіксуванні на негативних переживаннях. Незаконні дії органу досудового розслідування та прокуратури безумовно призвели до моральних страждань та вимагали від позивача значних зусиль на здійснення кроків, спрямованих на своє виправдання і реабілітацію. Відповідно до ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Зазначена норма містить мінімальну гарантію потерпілій особі - гарантований державою мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який повинні визначати суди у будь-якому випадку. Визначення мінімального розміру моральної шкоди свідчить про неможливість спору щодо її розміру, якщо потерпілою особою заявлено позовну заяву (заява) про відшкодування моральної шкоди саме в такому розмірі, а відтак і неможливість оцінки будь-яких доказів, що впливають на її розмір - саме такий висновок викладено у постанові ВП ВС від 08.02.2022 у справі 201/10234/20. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Так, відповідно до частин 2-3 статті\~13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. З урахуванням викладеного, розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати\~на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 р. у справі № 6-2203цс15. Аналогічні роз`яснення надані й в абз. 2 п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~у 2022 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня \~6500,00 гривні. Відтак, саме виходячи із вищевказаного розміру мінімальної заробітної плати слід обчислювати розмір моральної шкоди відповідно до вимог ст. 13\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З урахуванням положень ч. 3 ст. 254 ЦК України, а також того, що відповідно до\~ст. 13\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обчислення розміру моральної шкоди провадиться виходячи саме із кількості місяців, врахуванню судом підлягає кількість повних місяців перебування позивача під слідством та судом, що складає 28 місяців. Отже, в даному випадку мінімальний розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню [PERSON] , суд визначає з урахуванням часу перебування позивача під слідством та судом становить 28 повних місяців по 6 500,00 грн. за кожний місяць, що становить 182\~000,00 грн. Дана сума є гарантованим мінімумом, на який позивач має право розраховувати, проте, враховуючи зазначені раніше обставини, а також виходячи із принципів розумності, співмірності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] - 200\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Разом з тим слід зазначити, що ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» також визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Суд вважає\~необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження при розгляді справи посилання відповідачів на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо обгрунтованості суми відшкодування моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, як зазначали відповідачі у своїх відзивах, адже вони спростовуються матеріалами справи та висновками суду. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральної шкоди в сумі 200 000 грн. Зокрема, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги, про стягнення коштів, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги у сумі 70 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. В силу положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в даній справі не справляється, а тому і розподілу між сторонами не підлягає.

Outcome: partial