Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про: визначення місця проживання сина сторін [PERSON] , [INFO] , із батьком (позивачем) [PERSON] за місцем його реєстрації або проживання; відібрання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від у матері (відповідачки) [PERSON] без позбавлення її батьківських прав для проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком (позивачем) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини без участі матері (відповідачки) [PERSON] . Також заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1073,60 грн судових витрат зі сплати судового збору. Позов обґрунтовує тим, що з 23.05.1998 сторони перебували у шлюбі. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 18.05.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Позивач повністю опікується інтересами та потребами свого сина, займається його вихованням, слідкує за його розвитком та здоров`ям, син прив`язаний і більш схильний до позивача як свого батька. Синові створені належні умови проживання. Позивач має достатні доходи для утримання і забезпечення сина. Відповідачка з початком війни залишила спільне місце проживання в смт Семенівка та переїхала до країн Європейського союзу на постійне місце проживання. Окрім цього відповідачка не проявляє до дитини уваги, не цікавиться її розвитком, вихованням, обґрунтовуючи це її зайнятістю. Щодо відібрання сина у матері без позбавлення її батьківських прав позивач зазначає, що проживання сина разом з ним відповідає його інтересам, оскільки позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, чого не в змозі забезпечити відповідачка. Разом з тим позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з сином та готовий зі свого боку усіма силами сприяти, тому, щоб син через розлучення батьків не був позбавлений материнського піклування. Проживання сина з позивачем сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини. Рух справи 31.07.2023 суд отримав матеріали позовної заяви, які надіслано до суду засобами поштового зв`язку 24.07.2023. 01.08.2023 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідачки. 02.08.2023 відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 29.08.2023; залучено до участі у справі як третю особу сина сторін; запропоновано відповідачці скласти відзив на позов, запропоновано третій особі [PERSON] повідомити суд про свою позицію щодо позовних вимог, запропоновано третій особі органу опіки та піклування-виконавчому комітету Семенівської селищної ради подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 39-41). 29.08.2023 відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляла, відзиву на позов не складала. Про судове засідання 29.08.2023 була завчасно повідомлена належним чином (а.с. 50). 18.09.2023 відповідачка повторно не з`явилася у підготовче судове засідання, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляла, відзиву на позов не складала. Про судове засідання 18.09.2023 була завчасно повідомлена належним чином (а.с. 72). 18.09.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2023. 26.09.2023 у судовому засіданні позивач і його представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Проти цього також не заперечували треті особи. 26.09.2023 відповідачка у судове засідання не з`явився, судову повістку отримала 01.09.2023 за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 81, 82). Про\~причини неявки у засідання суд не повідомляла. Відзиву або будь-яких інших документів у справі від відповідачки не надходило. Її представник вважав можливим розгляд справи за відсутності відповідачки, оскільки ним узгоджено позицію із відповідачкою, а договір про надання правничої допомоги укладено з нею дистанційно. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності належно повідомленої про судове засідання відповідачки. У судовому засіданні 26.09.2023 позивач позов підтримав повністю. Наголосив, що через тривале перебування відповідачки за кордоном вона не опікується сином сторін, не бере участі у його житті і вихованні. Розлучення стало спільним рішенням сторін. Наразі є потреба у виїзді сина на навчання за кордон. Представник позивача повністю підтримав вимоги позову. Наголосив, що відповідачка після розлучення сторін виїхала за кордон. Фактично ухиляється від виховання сина. Умови проживання і розвитку дитини забезпечує батько. Визначення місця проживання сина з батьком відповідатиме кращим інтересам дитини і надалі дозволить реалізувати дитині низку прав, наприклад зміну місця проживання, подання документів для навчання. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер і тому має оцінюватися у сукупності з іншими доказами. Представник відповідачки зробив усну заяву про визнання позову. Відповідачка вважає, що задоволення позову відповідає кращим інтересам сина сторін. Задоволення позову є єдиною можливістю для подальшої реалізації дитиною низки своїх прав. Вимога про передання дитини переважно є потребою у підтвердженні відповідного юридичного факту проживання дитини із батьком, аніж умовним переміщенням дитини. Письмову заяву про по суті справу або окрему письмову заяву про визнання позову, у розумінні ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), відповідачкою або її представником не складено. Третя особа [PERSON] позов підтримав повністю. Ствердив своє проживання із батьком і бажання надалі проживати з ним. Представник органу опіки та піклування зауважив, що висновок щодо місця проживання сина сторін не складено через те, що дитина у віці понад 14 років самостійно визначає своє місце проживання в силу закону, якщо її батьки проживають окремо. Відібрання дитини можливе від одного із батьків до іншого. Натомість син сторін проживає і зареєстрований із батьком. Можливо належним способом захисту прав дитини у ситуації, яка склалася, є позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідач створив належні умови для проживання сина сторін із ним. Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, вислухавши осіб, які взяли участь у судових засіданнях, вивчивши усі матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони у справі [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] (третьої особи) (а.с. 25). Отже наразі синові сторін виповнилося повних 16 років. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 18.05.2023, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 23, 24). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади за №\~2023/003993581 від 25.05.2023, № 2023/004014658 від 26.05.2023, №\~2022/000559375 від 13.09.2022 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 15, 28, 38). Позивач є власником вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2007 (а.с. 19-22). Як вбачається з доданої до матеріалів справи копії закордонного паспорту відповідачки [PERSON] , остання перебувала за межами державного кордону України упродовж 10.01.2022 02.04.2022, 30.05.2022 05.04.2023. Востаннє виїхала за межі державного кордону України 11.04.2023 (а.с. 16-18). Сторони визнають, що наразі відповідачка продовжує перебувати за межами державного кордону України і що син сторін (третя особа [PERSON] ) проживає із позивачем (батьком). Довідкою Семенівського ліцею № 2 Кременчуцького району Полтавської області від 29.05.2023 № 01-27/76 підтверджено, що [PERSON] є учнем 10-го класу згаданого ліцею (а.с. 30). Відповідно до характеристики учня 10-А класу Семенівського ліцею № 2 Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] , [INFO] , останній навчається у навчальному закладі з 1-го класу. Зарекомендував себе як дисциплінований, уважний учень, має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в міру своїх сил, має гарну пам`ять, запам`ятовує учбовий матеріал, має здібності до вивчення точних наук. На\~уроках уважний, домашні завдання виконує вчасно. До громадських доручень ставиться сумлінно. Бере участь у громадському житті школи та класу. Стриманий, розсудливий, врівноважений, дисциплінований. Користується повагою серед учителів та однокласників. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина. [PERSON] має власний робочий куточок, забезпечений усіма шкільними приладами. Охайний, акуратний. Батьки підтримують тісний зв`язок із класним керівником. Тато постійно відвідує батьківські збори, активно підтримує ідеї щодо життя класу та ліцею. [PERSON] фізично розвинутий, шкідливих звичок немає (а.с.\~29). Згідно з висновком органу опіки та піклування "Про можливість проживання дитини з батьком" затвердженого рішенням виконавчого комітету Семенівської селищної ради 04.09.2023 № 127, [PERSON] , [INFO] , створені достатні та належні умови проживання для його сина, тому проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] не буде порушувати інтереси неповнолітнього. Водночас висновок зазначає, що відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України і ст.ст. 2, 12 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" особа у віці понад 14 років, і батьки якої проживають окремо, самостійно визначає своє місце проживання. Тому висновок щодо визначення місця проживання не може бути складено. Неможливим є надання висновку щодо відібрання дитини у матері, оскільки позивач і син сторін зареєстровані і проживають за однією адресою, а відповідачка перебуває за межами державного кордону України (а.с. 65-67). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.ч. 9, 10 ст.\~7 СК). Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін (ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України (далі СК)). Отже порушення права\~пов`язане\~з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж\~приватні (цивільні)\~права (інтереси)\~позивача порушені,\~невизнані або\~оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 в справі №\~753/8671/21, провадження № 61-550св22). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту\~цивільного\~права залежить\~як від змісту\~права чи\~інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i\~від\~характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі\~право чи інтерес мають бути захищені\~судом у\~спосіб, який\~є\~ефективним, тобто таким,\~що відповідає змісту відповідного права\~чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. п. 33.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від\~13.07.2022 у справі №\~496/3134/19, провадження № 14-44цс21). Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про\~захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Щодо визначення місця проживання сина сторін із позивачем (батьком) Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти\~років,\~вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом (ч.ч. 1, 2 ст. 29 ЦК). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею\~самою (ч. 3 ст. 14 СК). При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею\~самою (п.\~18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Тобто зазначені положення чинного законодавства України визначають, що місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою, а, відтак, вона є носієм відповідного права. Син сторін у справі наразі досяг повних 16 років і за законом має право самостійно визначати місце свого проживання з-поміж місць проживання своїх батька і матері, які проживають окремо. За\~обставин справи син сторін вже має зареєстроване і фактичне місце проживання зі своїм батьком (позивачем), тобто вже здійснив відповідний вибір, який йому належить за законом. Будь-яких порушень прав сина сторін щодо вже визначеного ним свого місця проживання з батьком (позивачем) з боку матері (відповідачки) у справі не встановлено. Відтак суд відмовляє повністю у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання 16-річного сина сторін із батьком (позивачем). Щодо відібрання сина сторін у відповідача (матері) Статтями 161, 162, 163 СК передбачено порядок і підстави передавання і відібрання малолітньої дитини. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст. 6 СК). Отже син сторін (третя особа) наразі не є малолітньою особою. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 1 ст. 170 СК). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3)\~жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (пункти 2-5 частини першої статті 164 СК). У справі встановлено, що син сторін (третя особа) не проживає із відповідачкою (матір`ю), він проживає із батьком (позивачем) і перебуває на повному утриманні і забезпеченні батька, а, отже сина сторін неможливо відібрати у особи із якою він не проживає. Відтак суд також відмовляє повністю у задоволенні другої позовної вимоги про визначення місця проживання 16-річного сина сторін із батьком (позивачем) без позбавлення матері (відповідачки) батьківських прав. Щодо судових витрат Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Отже у зв`язку з відмовою у позові, понесені позивачем витрати зі сплати 1073,60 грн судового збору (а.с. 33, 35) повністю покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed