Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 953. [INFO] від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] . Спільне життя сторін не склалося, вони люди різних характерів та поглядів на життя,мають різні інтереси і різне коло друзів. Через це між ними неодноразово виникають різні інциденти, що вкрай негативно відображається на стані здоров`я позивачки та сина. Протягом останніх років взаємовідносини між сторонами ще більше загострилися. Практично вони припинили спілкування між собою як подружжя, стали чужими людьми, втратили повагу один до одного. Життям один одного не цікавляться. Спільних інтересів у них немає. Шлюб носить формальний характер, а тому подальше подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді від 20 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/13119/23, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, адвокат Балабан П. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 15 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 953. У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1495. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved