Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

11 жовтня 2022 року (за поштовим штемпелем) позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, відшкодування шкоди завданої знесенням будинку, усунення перешкод в користуванні. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 08 листопада 2022 року (за поштовим штемпелем) позивач направив до суду уточнену позовну заяву, в якій просить, в порядку успадкування за законом, визнати за ним право власності на будинок та інші дворові споруди, що за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 вересня 1988 року, з його відома та сприяння, його дружина [PERSON] купила у [PERSON] будинок в с. Великий Крупіль по вулиці, яка на той час носила назву Космодем`янської. Договір затверджувався-посвідчувався Великокрупільською сільською Радою народних депутатів. В договорі зазначено «… цей будинок, який належав [PERSON] на основі запису в погосподарській книзі В-Крупільської с/Ради народних депутатів, особовий рахунок № [NUMBER] ». Далі перед підписами продавця і покупця зазначено «Зареєстровано за № 10». З осені того ж року позивач почав насаджувати плодові дерева. Влітку 1989 року під час відпустки вони з дружиною купили будівельні матеріали і позивач побудував погріб, а згодом криницю та багато чого іншого. Все знято на відеокамеру. У 1999 році мав намір реставрувати будинок та зробити добудову, але дружина не погодилась, бо велика відстань. Ще до цього померла їхня сусідка баба [PERSON] . В її хату поселилась немісцева сім`я чоловік, дружина та двоє чи троє неповнолітніх дітей відповідачі по справі. Осінню 1999 року вони звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на будинок, який належав сусідці. Позивач був свідком у цій справі. Відповідачі також виявили бажання придбати їхній будинок, але в них не було на той час достатньо грошей, тому домовились оформити договір купівлі-продажу, коли будуть готові гроші. Вони лишили відповідачам в користування криницю, погріб, сарай, садок та город. Від хати ключів не давали, оскільки там ще залишалися речі. Шлюб позивач з дружиною оформили офіційно лише 26.01.1991 році, отже його дозвіл на відчуження будинку не був потрібен. [INFO] дружина позивача, [PERSON] , померла. Перебираючи папери, позивач натрапив на вказаний договір. Які були домовленості у дружини з відповідачами він не знає. Позивач роздобув телефон відповідача [PERSON] , але добитись від неї інформації про стан будинку, про номер будинку та вулицю, де проживає відповідач він не зміг. Тому 02 жовтня поїхав в с. Крупіль. Адреса будинку, який його дружина придбала у 1988 році, явно була [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Коли, з дозволу відповідачів, зайшов на подвір`я, побачив, що будинку немає, розібраний вщент, а на його місці поросла трава та складена копиця сіна. Решта, а саме: криниця, погріб, сарай та інше є, і доброму стані. 06 жовтня він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі нотаріус не прийняла від нього заяву на прийняття спадщини на будинок, оскільки немає відповідного документа з БТІ, а також не вказана адреса будинку. Було рекомендовано звернутися до суду. Згідно з договором купівлі-продажу від 27.09.1988 його дружина [PERSON] набула права власності на будинок і сарай, що по [ADDRESS] . Вказаний будинок зареєстрований в погосподарській книзі Крупільської Ради народних депутатів, особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно із страховим свідоцтвом від 12.04.1998 (Серія [NUMBER] ) його дружина [PERSON] застрахувала будинок, що по [ADDRESS] . За попередні роки страхові свідоцтва не надає, оскільки вони перекриваються цим свідоцтвом. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Також, спадкоємцем за законом першої черги є дочка [PERSON] [PERSON] , яка не бажає займатись цим будинком, але позивач залучив її як відповідача у справі. Ухвалою суд від 17.11.2022 відкрито провадження у справі, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. 05 грудня 2022 року (за поштовим штемпелем) відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що з позовом [PERSON] не погоджуються повністю, вважають його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: позивачем належним чином не обґрунтовано зазначення ціни (предмету) позову; позивачем подано позов до трьох відповідачів, проте позовна заява не має змісту позовних вимог щодо кожного з них; викладені позивачем обставини не підтверджуються належними доказами; позивачем у позові не підтверджено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позов не ґрунтується на вимогах закону, позивач не довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а у відповідачів є достатньо аргументів та доказів на спростування позовних вимог, що є підставою для відмови в позові, а тому просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покласти на [PERSON] . Попередній розрахунок суми судових витрат 10000,00 грн, який буде підтверджено протягом п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 17.03.2023 суд частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, а також, з метою з`ясування кола спадкоємців та зі згоди учасників справи, витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 02.05.2023 суд, за згодою учасників справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. 31 серпня 2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшов лист, в якому вказано «Відправляю остаточну позовну заяву, яка помилково не була вислана разом з квитанцією про сплату судового збору». В додатках до цього листа прикріплена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач, оскільки будинку вже немає, просить визнати за ним право на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним знесенням будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також в порядку спадкування за законом, визнати за ним право власності на дворові споруди, а саме: сарай, погріб, криницю, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначена позовна заява подана без кваліфікованого електронного підпису позивача. 26 вересня 2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшов лист аналогічного змісту з аналогічною позовною заявою, яка підписана кваліфікованим електронним підписом позивача. Суд залишив без розгляду позовну заяву в новій редакції, оскільки, зі змісту цієї позовної заяви вбачається, що позивач фактично змінив предмет та підставу позову, що можливо лише до закінчення підготовчого засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. У дебатах просив прийняти до розгляду позовну заяву, подану ним 26.09.2023, підтримав позовні вимоги, зазначені в цій редакції позовної заяви, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у 1988 році вони з дружиною купили хату, він зробив загороду для курей, яку вкрав відповідач [PERSON] . Право власності підтверджується договором купівлі-продажу та відеозаписом. Просив суд врахувати те, що він втратив дружину та те, що в Україні війна, поновити всі строки для подання доказів. В резолютивній частині рішення просив вказати про визнання за ним права власності на погріб, сарай та криницю, а також право на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним знесенням будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, попередньо направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, повністю погоджується з позовом [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Костенко О.М., заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначив, що наданий позивачем договір купівлі-продажу не містить адреси будинку, не посвідчений нотаріально, а тому відповідно до ст. 227 ЦК УРСР є недійсним. Позивач чи відповідач [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно за адресою: [ADDRESS] до нотаріуса не зверталися та офіційно їм відмовлено не було. Тому позов є передчасним. Щодо відповідачів, то зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами. Належними відповідачами у цій справі є інші спадкоємці або орган місцевої влади. Якщо позов пред`явлено до неналежного відповідача, то суд має відмовити в позові. Всі відеозаписи, надані позивачем не є достатніми доказами, оскільки не прив`язані до адреси [ADDRESS] . Хата була стара, понад 60 років, а тому могла й сама розвалитись. Також, представник відповідачів зазначив, що понесені судові витрати вони хочуть покласти на позивача, повний розрахунок судових витрат буде надано відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В судовому засіданні досліджені письмові та електронні докази наявні в матеріалах справи. 27 вересня 1988 року [PERSON] та [PERSON] склали договір купівлі-продажу, в якому зазначено, що « [PERSON] купує цей будинок, який належав [PERSON] на основі запису в погосподарській книзі В. Крупільської с/Ради народних, особовий рахунок № [NUMBER] », «цей договір складено в двох примірниках, один з яких залишається в справах виконавчого комітету, а другий, що має силу оригіналу, видається на руки покупцеві [PERSON] ». Договір зареєстрований Великокрупільською сільською Радою народних депутатів Згурівського району Київської області УРСР (а.с. 5, 111 копія договору). З витягу з погосподарської книги (особовий рахунок № [NUMBER] ) вбачається, що житловий будинок в с. В. Крупіль, 1920 року побудови, загальною площею 45 кв.м., інші будівлі сарай 1970 року побудови. Голова сім`ї [PERSON] . В подальшому, запис « [PERSON] » було закреслено та надписано « [PERSON] » (а.с. 112-114, 138-139 витяг з погосподарської книги). В матеріалах справи містяться копії страхових квитанцій від 19.08.1995 та 17.07.1996 про сплату страхових внесків [PERSON] , [PERSON] . У квитанції за 19.08.1995 об`єкт страхування не визначений, у квитанції за 17.07.1996 зазначено «за особовим рахунком № [NUMBER] » (а.с. 115, 116). Також, позивачем надана копія свідоцтва про добровільне страхування майна від 19.04.1997, відповідно до якого [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , уклала договір страхування житлового будинку, господарських приміщень (а.с. 117), а також копія страхового свідоцтва про комплексне страхування будівель та домашнього майна громадян від 12.04.1998 (поновлений), виданого страхувальнику [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , в тому, що на умовах Правил добровільного комплексного страхування будівель та домашнього майна громадян за єдиним страховим свідоцтвом, від 2 листопада 1995 р. № 46, застраховані будівлі та домашнє майно, що в них знаходиться (а.с. 6, 118). 26 січня 1991 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, зареєстрований у м. Києві Дніпроським в/ЗАГС, актовий запис № 163. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 7 копія свідоцтва про укладення шлюбу). У судовому засіданні досліджено відеозапис та письмовий коментар до нього, надані позивачем, де відтворені події, які відбувалися у 1998-1999 роках на подвір`ї та у хаті, яка, з пояснень позивача, знаходиться у [ADDRESS] . (а.с. 107-110, 141 (диск, флешнакопичувач у файлі). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла (а.с. 8 копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на все її майно. У П`ятнадцятій київській державній нотаріальній конторі 06.10.2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 1090/2022 (а.с. 145-164 копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися чоловік померлої [PERSON] (позивач у справі) та дочка померлої [PERSON] (відповідач у справі), які є спадкоємцями першої черги за законом. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що нотаріус не прийняла від нього заяву на прийняття спадщини на спірний будинок, оскільки немає відповідного документа БТІ, а також не вказана адреса будинку та рекомендував звернутися до суду. В матеріалах спадкової справи наявна копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.09.1988, проте спадкова справа не містить будь-яких заяв [PERSON] чи [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно, та, відповідно, не містить відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Згідно зі\~ст.\~1296\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно . На підставі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. При вчиненні нотаріальних дій нотаріус керується, зокрема, нормами Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок). Так, відповідно до п. 4.9 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276\~Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12 Порядку). При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14 Порядку). В силу норми п. 4.16 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених\~пунктом 3\~глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 1 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Перелік підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій визначені в ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та п.\~4\~Порядку нотаріусу\~або посадовій\~особі,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії,\~забороняється безпідставно\~відмовляти у\~вчиненні нотаріальної\~дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 3 Порядку). Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20), визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 « Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~ законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначає, що при розгляді справ про спадкування судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, що знайшло також підтвердження у\~п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК). З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що позивач не надав належних доказів відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутня заява позивача про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно та відмова нотаріуса у його видачі, суд вбачає за необхідне відмовити в позові повністю у зв`язку з його передчасністю. В частині розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Костенко О.М., просив судові витрати покласти на позивача [PERSON] . В судовому засіданні до закінчення судових дебатів у справі представник відповідачів зробив заяву про те, що докази на підтвердження розміру понесених відповідачами [PERSON] та [PERSON] судових витрат будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання розподілу судових витрат в межах даного рішення суду. На підставі ст. 1296, 1297 ЦК України, ст. 49, 68 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed