Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.06.2023 до суду надійшла позовна заява представника позивача адвоката Бурлаки С.А., в якій він просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що сторони по справі з 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . На даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої доньки. Відповідач фактично усунувся від матеріального забезпечення дитини, а тому, аліменти на її утримакння мають бути стягнені з [PERSON] за рішенням суду. Вказав, що позивач не може самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, а відповідач є працездатним, має добрий стан здоров`я і може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. Зазначив, що дитина відповідно до медичного висновку №14.13.2 має статус «дитини з інвалідністю підгрупи А до 18 років». Часто хворіє, у зв`язку з чим потребує постійного догляду матері, проходження тривалих курсів лікування та реабілітації. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги, при визначені розміру аліментів врахувати стан здоров`я дитини. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.06.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~14.07.2023 року представником відповідача адвокатом Канівець Г.Р. до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги визнав частково, проти стягнення аліментів не заперечував, при цьому просив визначити їх у розмірі 2272 грн.. Одночасно вказала, що відповідач приймає належну участь у вихованні дитини, та по можливості надає матеріальну допомогу, яку від його імені [PERSON] перераховує його матір. \~ \~ \~ \~25.09.2023, представник позивача адвокат Бурлака С.А., подав до суду відповідь на відзив у якій зазначив обставини по суті аналогічні за змістом із викладеними у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Позивач до судового засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена. Представник позивача адвокат Бурлака С.А. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі. Підтвердив фактичні обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місе проведення судового засідання був повідомлений. Представник відповідача адвокат Канівець Г.Р., у судовому засіданні просила позов задовольнити частково, з урахуванням позиції зазначеної у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ). Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (Довідка від 19.09.2023 № 23092-000642129-037-05 про зареєстроване місце проживання, Довідка від 19.09.2023 № 23092-000642123-037-05 про зареєстроване місце проживання). Факт проживання дитини з матір`ю не оспорювався стороною відповідача у судовому засіданні. На теперішній час домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України). За положеннями статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , відповідно до медичного висновку №14.13.2 має статус «дитини з інвалідністю підгрупи А». З урахуванням наявного захворювання, потребує постійних медичних обстежень, лікування та реабілітація, а також постійного догляду матері. Відповідач [PERSON] інших утриманців не має. На даний час відповідач проходить військову службу у ЗСУ, як мобілізований за призовом (Військовий квиток [NUMBER] мобілізований 22.09.2023). Відомості про стан здоров`я та матеріальне становище відповідача в матеріалах справи відсутні. Представником позивача клопотання про витребування інформації, щодо доходів [PERSON] , заявлено не було. Відтак, доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі 6 000 грн., суду не надано. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ст. 12 ЦПК України). Доводи позивача про необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 6000 грн. з урахуванням стану здоров`я дитини, суд приймає до уваги. Але зазначені позивачем обставини не є безумовною підставою для стягнення аліментів у зазначеному розмірі, оскільки витрати у зв`язку з хворобою дитини, розвитком здібностей є додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 СК України, та у разі спору щодо їх розміру можуть стягуватися судом незалежно від стягнення аліментів. В той же час аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», встановлено те, що в 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2272 гривні. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років складає 1136 грн., а мінімальний рекомендований розмір аліментів 2272 гривні. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки відповідач є працездатною особою і має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн., починаючи з 21 червня 2023 року (дата подання позовну) і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище та відповідатиме вимогам Закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до наявного в матеріалах справи Військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] мобілізований до ЗС України 22.09.2023 року. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Верховний Суд у своїй Постанові від 27 червня 2018 року по справі №572/2088/17 (провадження №61-12842св18) висловив думку з приводу того, що відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми п.13 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Постановою КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590, установлено, що коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial