Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Адвокат Яресько Т.В. звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30.07.2020 № 14990, що вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ Фінфорс. Крім цього, просить стягнути з відповідача ТОВ Фінфорс на користь [PERSON] сплачені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що через додаток «Дія» на мобільному телефоні позивач дізналася про постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2020 № 62767919, винесену на підставі виконавчого напису, вчиненого 30.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 14990, про стягнення з неї на користь ТОВ Фінфорс за період з 27.12.2019 по 11.03.2020 заборгованості на підставі кредитного договору № 718884-А від 28.11.2019 в загальному розмірі 29856,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 12000,00 грн, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 0,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 11880,00 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 0,00 грн, строкової заборгованості за комісією в розмірі 0,00 грн, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 0,00 грн, строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 5976,00 грн. Вважає, що виконавчий напис виданий нотаріусом з порушенням норм закону, оскільки письмово про заміну первісного кредитора - ТОВ СС Лоун на ТОВ Фінфорс, а також про нові рахунки, за якими необхідно було здійснювати платежі, позивача ніхто не повідомляв. Крім того, вимоги про погашення заборгованості від відповідача не надходило, як і повідомлень про наявність боргових зобов`язань чи письмової вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не впевнився у безспірності вимоги стягувача, відсутні докази отримання нею як боржником попередньої вимоги погашення заборгованості. Ухвалою суду від 06.06.2023 відкрито провадження у справі, підготовче засідання в якій призначено на 26.06.2023. 26.06.2023 підготовче засідання відкладено на 27.07.2023, 30.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб. Ухвалою суду від 30.08.2023 справу призначено до судового розгляду на 18.09.2023. 18.09.2023 розгляд справи відкладено на 04.10.2023 у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача-адвоката Яресько Т.В., про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач ТОВ Фінфорс в судове засідання не направив представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки та розгляд справи без його участі, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, пояснень від них не надходило. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про слухання справи та не подав відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. 30.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14990, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] -боржника за кредитним договором № 718884-А від 28.11.2019, укладеним нею з ТОВ СС Лоун. Правонаступником прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги № 40071779-35 від 29.01.2020 є ТОВ Фінфорс за період з 27.12.2019 по 11.03.2020 на загальну суму 29856,00 грн (а/с 10). 10.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62767919 (а/с 14). 22.02.2021 цим приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 62767919 (а/с 15). Суд, оцінюючи зібраним у справі докази, виходить з таких норм, що підлягають застосуванню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями ? не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, що залишена без змін ухвалою Вищим адміністративним судом України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду (ВС) від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Дана постанова апеляційного суду у відповідності до ч. 4 ст. 254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22.02.2017, а отже з цієї дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 30.07.2020 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 30.07.2020 була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису ? надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, вказано, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів не можливо встановити існування заборгованості у визначеному у виконавчому написі розмірі, а також суд бере до уваги, що учасниками справи не доведено обставини, що позивач повідомлена про заборгованість до вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові ВС від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідачем не надано суду доказів повідомлення позивача про отримання письмової вимоги про повернення заборгованості. Згідно правового висновку, викладеного у постанові ВС від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У постанові Суду від 06.05.2020 у справі № 320/7932/16-ц зазначено, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Крім цього, відповідачем не представлено доказів на підтвердження подання нотаріусу документів, що підтверджували б безспірність заборгованості позивача, зокрема, оригіналу кредитного договору, посвідченого нотаріально; виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Крім цього, суду не представлено належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вказане вище, суд дійшов до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відсутні підстави для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. В частині стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подано письмові документи в копіях: договір № 22063 від 22.05.2023 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В., з додатком № 1; акт приймання-передачі послуг № 1 від 02.06.2023; розрахункова квитанція № 02/06/23 від 02.06.2023, ордер про надання правничої допомоги зі свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 6000,00 грн підтверджені належними та достатніми доказами, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що містить в постановах від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18 та від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21.

Outcome: approved