Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

у червні 2023 року КП «Житло-сервіс» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 25 021,21 грн, 3 % річних у розмірі 909,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 3152,70 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі акту приймання-передачі КП «Житло-сервіс» визначено експлуатуючою організацією щодо житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS]. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.04.2016 № 190 вказаному будинку присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем, як власником нежитлового приміщення [ADDRESS] ,01.01.2017 року укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 197-17 01.01.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни у п. 7.7 вказаного договору та доповнено його п. 7.9, відповідно до змісту якого полата споживачем за обслуговування власником мереж електроустановок споживача здійснюється споживачем самостійно на розрахунковий рахунок власника мереж до 10 числа місяця наступного за розрахунковим за наступною формулою: різниця між показниками на початок та кінець розрахункового періоду помножена на коефіцієнт 1,3 і помножені на тариф енергопостачальної організації у розрахунковому періоді. . Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого у останнього станом на 28.02.2023 існує заборгованість у розмірі 25 021,21 грн. У зв?язку із відмовою відповідача у добровільному порядку здійснювати погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 19.06.2023 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 37-38). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації останнього, однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату у зв?язку із закінченням встановленого строку для зберігання. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що метою діяльності позивача згідно його Статуту є задоволення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів (а.с. 8-9). Згідно акту прийому-передачі КП «Житло-сервіс» визначено експлуатуючою організацією щодо житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] (а.с. 6). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.04.2016 № 190 вказаному будинку присвоєно поштову адресу [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є власником офісного приміщення (нежитлові приміщення з [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2016 року (а.с. 14). 01.01.2017 між КП «Житло-сервіс» та [PERSON] укладено договір № 197-17 про технічне забезпечення електропостачання споживача (а.с. 10-12), відповідно до п. 1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені п. 4.1 цього договору. Відповідно до п.п. 4.1.1 споживач зобов?язується до 10 числа поточного місяця здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії», плата за втрати в мережі згідно додатку 4Б «Перелік об?єктівсубспоживача, підключених до мереж споживача» та за технічне обслуговування електричних установок відповідно до додатка «Виконання додаткових робіт з технічного обслуговування електричних установок споживача» та п. 7.7 цього договору. Згідно п. 7.7 договору оплата споживачем за обслуговування власником мереж електроустановок споживача здійснюється згідно із узгодженим сторонами кошторисом, що є невід?ємною частиною цього договору. Оплата здійснюється споживачами самостійно на розрахунковий рахунок « Власника мереж » до 10 числа поточного місяця. 01.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 197-17 від 01.01.2017 (а.с. 13), якою внесено зміни до п. 7.7 договору № 197-17 від 01.01.2017, викладено вказаний пункт у наступній редакції: «оплата споживачем за обслуговування власником мереж електроустановок споживача здійснюється споживачем самостійно на розрахунковий рахунок « Власника мереж » до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, за наступною формулою: різниця між показаннями на початок та на кінець розрахункового періоду помножена на коефіцієнт 1,3 і помножені на тариф енергопостачальної організації у розрахунковому періоді». Крім того, додатковою угодою доповнено п. 7 підпунктом 7.9, відповідно до змісту якого оплата послуг за договором здійснюється споживачем на підставі виставлених власником мереж платіжних документів у строки, визначені в цих платіжних документах, які не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання такого платіжного документа споживачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідач споживав житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем. Разом з тим, відповідач не сплатив вказані послуги належним чином, у зв`язку з чим, у нього виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з лютого 2017 року по лютий 2023 року становить суму основного боргу 25 021,21 грн, на яку позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 909,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 3152,70 грн. Відповідачем свого розрахунку суми боргу до матеріалів справи не надано, наданий позивачем розрахунок не спростовано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства та умови укладеного між сторонами договору № 197-17, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті послуги. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, з огляду на що є підстави для їх задоволення. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 141 ЦПК України та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правничої допомоги № 118-23Т від 03.04.2023 року, договір № 48 від 03.04.2023 року про залучення адвоката, детальний опис робіт (наданих послуг) за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, попередній розрахунок суми судових витрат, акт виконаних робіт за квітень 2023 року від 30.04.2023 року, вартість послуг за квітень 2023 року, виписку за 24.05.2023 року. Суд з урахуванням положень ЦПК України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved