Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 26 травня 2008 року між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~35.3/АА-00009.08.2, на підставі якого остання отримала в кредит грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 16 875,77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, в подальшому на підставі додаткової угоди від 01 жовтня 2008 року зазначена відсоткова ставка була збільшена до 14,5 % річних. [PERSON] допустила порушення умов договору в частині повноти та своєчасності сплати грошових коштів за кредитним договором, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013\~року, ухваленим у справі № 0427/7581/2012, з [PERSON] на користь ПАТ "Родовід Банк" стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в загальному розмірі 450 383,25 грн., а також судові витрати в розмірі 3 219,00 грн. Станом на день пред`явлення цього позову таке рішення суду не виконано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019\~року постановлено про заміну стягувача у справі № 0427/7581/2012 на ТОВ "Вердикт Капітал". У зв`язку із вищезазначеними обставинами, ураховуючи невиконання відповідачем рішення суду, остання несе відповідальність у формі наслідків такого невиконання, передбачених ст. 625 ЦК України, право вимоги за якою має ТОВ "Вердикт Капітал", як стягувач. Станом на 11 січня 2023 року загальна сума боргу становить 114 540,33 грн., з якої: інфляційні втрати 85 646,49 грн., 3 % річних 28\~893,84 грн. Така сума обрахована за три роки до звернення до суду із цим позовом. Зазначену суму, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 03 березня 2023 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді від 09 березня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року було задоволено заяву ТОВ "Дебт Форс" про заміну позивача його правонаступником. Замінено первісного позивача ТОВ "Вердикт Капітал" на його правонаступника ТОВ "Дебт Форс" у цій цивільній справі. У судове засідання представник позивача ТОВ "Дебт Форс" не з`явився, повідомлений про день, місце та час судового засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~280\~ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 26 травня 2008 року ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого за установчими документами є ПАТ "Родовід Банк" на підставі укладеного з [PERSON] кредитного договору № 35.3/АА-00009.08.2 надало останній кредит в іноземній валюті в розмірі 16 875,77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, яка в подальшому збільшена до 14,5\~% річних на підставі додаткової угоди від 01 жовтня 2008 року. Разом з тим, у порушення умов договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 04 вересня 2012 року виникла заборгованість у загальному розмірі 56 347,18 дол. США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 04\~вересня 2012 року становить 450 383,25 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 8 094,46 дол. США (еквівалент 64 699,02 грн.); заборгованості за відсотками (в тому числі й за простроченими) в розмірі 3 895, 08 дол. США (еквівалент 31\~133,38 грн.) та пені у розмірі 44 357,64 дол. США (еквівалент 354\~550,86 грн.). Зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року, ухваленим у цивільній справі №\~0427/7581/2012, а тому окремому доказуванню не підлягають. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року, ухваленим у цивільній справі № 0427/7581/2012, позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" задоволені. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ПАТ "Родовід Банк" борг за кредитним договором від 26\~травня 2008 року в розмірі 450 383,25 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч триста вісімдесят три гривні двадцять п`ять копійок), який складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 64 669,02 грн., заборгованості за відсотками (в тому числі й прострочені) у розмірі 31 133,38 грн., пені у розмірі 354\~550,86 грн., а також стягнуто судові витрати в розмірі 3 219,00 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 01 липня 2013 року. Матеріали справи доказів виконання вищезазначеного рішення суду не містять, відповідачем не спростовано обставин невиконання рішення суду. 04 липня 2019 року між ПАТ "Родовід Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги № 23, відповідно до умов якого, з урахуванням Додатку № 1 до договору, право грошової вимоги до боржників ПАТ "Родовід Банк", в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором №\~35.3/АА-00009.08.2, перейшло до ТОВ "Вердикт Капітал". Зазначені обставини установлені ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12\~грудня 2019 року, постановленою в цивільній справі №\~0427/7581/2012, а тому окремому доказуванню не підлягають. Так, вищезазначеною ухвалою суду постановлено про задоволення заяви ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року в справі № 0427/7581/2012 за позовом ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягувача на ТОВ "Вердикт Капітал", код ЄДРПОУ 36799749. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 12 грудня 2019 року. Судом установлено, що 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" укладено договір № 10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників ТОВ "Вердикт Капітал", в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором №\~35.3/АА-00009.08.2, перейшло до ТОВ "Кампсіс Фінанс". У подальшому, а саме 22 травня 2023 року між ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" укладено договір № 22-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників ТОВ "Кампсіс Фінанс", в тому числі й до [PERSON] за договором №\~35.3/АА-00009.08.2, перейшло до ТОВ "Дебт Форс". Відповідно до ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У свою чергу, відповідачем у справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №\~14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №\~14-154цс18), від 31\~жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №\~14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим, ураховуючи, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3\~% річних за період з 11 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі 114\~540,33 грн. Із цим позовом первісний позивач звернувся на адресу суду 06\~лютого 2023\~року, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому відправленні, на адресу суду позов надійшов 17 лютого 2023 року. Таким, чином, ураховуючи, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, період прострочення виконання зобов`язання відповідача в даній справі становить з 06 лютого 2020\~року по 06 лютого 2023 року, при цьому у межах заявлених до стягнення (про що свідчить розрахунок, долучений до позовної заяви) такий період становить з 06 лютого 2020\~року по 23 лютого 2022 року, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Інфляційне збільшення за період з 06 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року становить коефіцієнт 1,18644121, у зв`язку із чим інфляційні втрати позивача за цей період за несвоєчасність виконання відповідачем своїх зобов`язань становить 84\~570,15\~грн., яка розраховується за формулою: С x У - С (де С - сума заборгованості, У індекс інфляційного збільшення). Крім того, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 453\~602,25\~грн. за період з 06\~лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року (749 днів) становить 27 890,88 грн., яка розраховується за формулою С x 3 x Д : кількість днів у календарному році : 100 (де С - сума заборгованості,Д кількість днів прострочення). Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані але підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача за період з 06 лютого 2020 року по 23 лютого 2022\~року підлягає стягненню 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 27 890,88 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 84\~570,15 грн., що разом становить 112 461,03 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2\~635,28\~грн. (112 461,03 х 2 684,00 : 114 540,33). Разом з тим, згідно\~зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року. Судом установлено, що 03 січня 2023 року між Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" був укладений договір про надання правової допомоги № 03-01/2023. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано платіжну інструкцію № 0358530000 від 17 січня 2023 року, заявка на надання юридичної допомоги №\~1 від 05 січня 2023 року на суму 21 900 грн., витяг з акту №\~8 про надання юридичної допомоги від 16 січня 2023 року. Разом з тим, суд ураховує заміну первісного позивача у цій справі на ТОВ "Дебт Форс" за ухвалою суду від 03 липня 2023 року, а також те, що цим позивачем не заявлялось про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, будь-яких доказів понесення таких витрат ТОВ "Дебт Форс" суду надано не було, а тому в стягненні витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial