Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача грошової заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав від 3 лютого 2021 року №20 в сумі 1\~345\~875 грн. 00 коп., втрати від інфляції в сумі 504 643 грн. 09 коп., 3 відсотки річних в сумі 80973 грн. 73 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 3 лютого 2021 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20, за якими відповідач придбає майнові права на нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Ціна майнових прав становить 1\~345\~875,00 грн. Відповідач не виконав зобов`язання за договором, що спричинило утворення заборгованості в сумі 1\~345\~875,00 грн., а також втрати від інфляції в сумі 504 643 грн. 09 коп., 3 відсотки річних в сумі 80973 грн. 73 коп. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмовий відзив, в якому зазначила, що відповідач виконав свої зобов`язання по оплаті вартості майнових прав на квартиру, зокрема відповідно до відомостей в акті прийому-передачі квартир, підписаному сторонами, зазначено, що покупець виконав свої зобов`язання згідно договору купівлі-продажу майнових прав №20 від 03.02.2021 року. В Додатковій угоді №1 до договору також зафіксовано про оплату 110,14 м2 загальної площі інвестування та виконання своїх обов`язків за договором. Крім цього позивачем була надана відповідачу довідка про 100-відсоткове виконання обов`язків покупця за спірним договором. Вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого засідання на 20 березня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 20 березня 2023 року відкладено підготовче судове засідання до 11 квітня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 11 квітня 2023 року відкладено підготовче судове засідання до 4 травня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 4 травня 2023 року відкладено розгляд справи до 9 червня 2023 року надано час позивачу для ознайомлення з відзивом. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 9 червня 2023 року призначено справу до судового розгляду на 17 липня 2023 року. 17 липня 2023 року відкладено розгляд справи до 30 серпня 2023 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривого. Протокольною ухвалою головуючого від 30 серпня 2023 року відкладено розгляд справи до 28 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 3 лютого 2023 року між приватним акціонерним товариством «Сумбуд» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20 (а.с.4-6). Згідно п. 2.1 Договору продавець продає, а покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомості трикімнатну квартиру, площею 110,14 кв.м. в об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 4.1 договору ціна майнових прав на об`єкт нерухомості складає 1 345 875,00 грн. Сплата грошових коштів шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесення готівки в строк до 4 лютого 2021 року 1\~345\~875,00 грн. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.114). Відповідно до довідки ПрАТ «Сумбуд» №3/12 від 9 лютого 2023 року, станом на 9 лютого 2023 року грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 3 лютого 2021 року на поточні рахунки АТ «Сумбуд» та до каси підприємства не надходили (а.с.17). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що був керівником відділу продажу та здійснював продаж квартир. Бритов, який на той час був керівником підприємства, знімав з продажу декілька квартир та деякі потім передавалися за послуги, надані підприємству. Під час інвентаризації восени 2021 року було виявлено, що квартира відповідача не оплачена. Довідка про 100% оплату житла була видана безпідставно. Зазначив, що з 2018 року касового обліку на підприємстві не було, гроші не приймали, всі розрахунки здійснювалися лише безготівково. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який являється батьком відповідача пояснив, що в 2020 році вони шукали квартиру, звернулися до відділу продажів ПАТ «Сумбуд», де їм повідомили про відсутність квартир в районі, яких їх цікавив. В січні 2021 року побачили оголошення на ОLX про продаж квартири в районі Еспланади через ріелтора. Зустрілися з ріелтором, подивилися квартиру, уклали з ним договір. Потім зустрілися в офісі за адресою: [ADDRESS] , там з представниками ПАТ «Сумбуд» підписали договір в 2 екз., свідок передав кошти готівкою в сумі 13445875 грн. після узгодження тексту договору 3 лютого 2021 року в бухгалтерії [PERSON] , якими купюрами не пам`ятає. Діяв від імені доньки по довіреності. Всі документи на право власності на квартиру готувалися в юрвідділі позивача. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням\~\~є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з положеннями частини першої\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За частиною першою\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою\~статті 691 ЦК України\~передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до\~статті 692 ЦК України\~покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Згідно з положеннями частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, за цими правилами суд повинен надати оцінку усім доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~(у редакції станом на 2016 рік), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частиною другою\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до підпункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено\~наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. У підпункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зазначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Преамбулою Положення\~про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого\~постановою правління\~Національного банку\~України від\~15\~грудня 2004\~року №\~637 визначено, що це Положення розроблено відповідно до\~статті 33 Закону України «Про Національний банк України»\~та визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою. У пункті 1.2 Положення визначено, що касовий ордер -\~первинний документ\~(прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форму касових ордерів установлено наказом Міністерства статистики України від 15 лютого 1996 року № 51 «Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій». Касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року (провадження № 21-4266а15), договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 169/506/17 (провадження № 61-37213св18), постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року 686/19271/19. Відповідач посилається на те, що на виконання умов договору він передав позивачу кошти у розмірі 1\~345\~875,00 грн, про що йому було видано відповідну довідку про сплату коштів у повному обсязі. Суд вважає, що довідка, як доказ сплати позивачем коштів за договором купівлі-продажу майнових прав від 3 лютого 2021 року, не є належним та допустимим доказом внесення позивачем коштів, оскільки, якщо кошти вносилися у готівковій формі, то доказом може бути\~прибуткові та видаткові касові ордери, а якщо у безготівковій, то таким доказом може бути\~відповідна банківська виписка. Однак таких доказів матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ціни майнових прав на рахунок позивача за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 3 лютого 2021 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Законом № 2120 було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути 3% річних та інфляційні витрати за період з 10 лютого 2021 року по 23 лютого 2023 року. В частині стягнення 3% річних та інфляційні витрат за період з 24 лютого 2023 року по день звернення до суду з позовом відмовити. Згідно розрахунку, інфляційне збільшення становить 158\~484 грн.57 коп., 3% річних 41\~924 грн. 93 коп. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач належним чином не виконав умови договору, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав від 3 лютого 2021 року №20 в сумі 1\~345\~875 грн. 00 коп., втрати від інфляції в сумі 158 484 грн. 57 коп., 3 відсотки річних в сумі 41 924 грн. 93 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог (80% від 28\~972,38 грн.) у розмірі 23\~177 грн. 90 коп., сплачений при подачі позову.

Outcome: partial