Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~26 грудня 2022 року до суду\~з позовною\~заявою звернулась [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просила суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача суму боргу\~та додаткові\~вимоги за\~договором позики\~грошей від\~09.10.2018\~шляхом звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~за іпотечним\~договором нерухомого\~майна від\~09.10.2018 та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, та відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача\~посилається на\~те що, 09.10.2018\~\~ між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 4634. 09.04.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики грошей від 09.10.2018, відповідно до якого строком повернення [PERSON] грошей, отриманих від [PERSON] відповідно до договору позики грошей, та відсотків за ним є 09.04.2022. Для забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання позики грошей 09.10.2018\~\~ між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 4636. \~ \~ \~ \~Майно, що передається в іпотеку без права зміни його цільового призначення, являє собою трикімнатну квартиру номер [ADDRESS] , житловою площею 44,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., сторони домовились, що вартість майна, що передається в іпотеку, оцінюється ними в розмірі 282000,00 гривень 00 копійок. 09.04.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору нерухомого майна, за реєстровим № 680, відповідно до пункту І. якого кінцевим терміном погашення договору позики є 09.04.2022. Станом на 22.12.2022 [PERSON] свої зобов`язання за даними договорами у повному обсязі не виконав і у нього існує заборгованість в сумі 490970,54 гривень, що є еквівалентом 13425,5 доларів США за курсом НБУ (36,57 гривень за 1 долар США), а саме за тіломкредиту в сумі 73140 гривень, що є еквівалентом 2000 доларам США за курсом НБУ, та за відсотками в сумі 417830,54 гривень, що є еквівалентом 11425,5 доларів СШАза курсом НБУ. Загальна сплачена сума тіла кредиту складає суму, еквівалентну 1850 доларам США. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту складає 2000 доларів С \~ \~ \~ \~ША, що відповідно до курсу долара США к гривні України НБУ станом на 22.12.2022, складає 73140 гривень, 7% від суми позики, які [PERSON] повинен виплачувати щомісяця, складає сума, еквівалентна 296,5 доларів США. Запозиченими у [PERSON] грошима станом на 22.12.2022 [PERSON] користується 49 місяців (з 10 листопада 2018 року), тобто загальна сума, яку він повинен сплатити [PERSON] , складає суму, еквівалентну 14528,5 доларів США. Загальна сума сплачених відповідачем відсотків за користування запозиченими грошима, передана [PERSON] , складає 3103 доларів 00 центів США. Таким чином, заборгованість за відсотками за користування запозиченими грошима складає 11425,5 доларів США, що згідно з курсом долара США до гривні України станом на 22.12.2022, складає 417830,54 гривень. Також зазначив, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики інфляційні збитки складають 9885,23 гривень, а 3% за користування грошовими коштами - 1231,11 гривень. Крім того, станом на 22.12.2022 розмір пені складає 17921,40 копійок. 21.10.2022 за вихідним № 100/22 представником позивача, було направлено на відомі адреси та за допомогою мобільного додатку «vibeг», була пред`явлена відповідачу вимога про усунення порушення зобов`язання позики грошей (без попередження про рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки), яка ним проігнорована. \~ \~ \~ \~ Станом на 22.12.2022 [PERSON] свої зобов`язання за даними договорами у повному обсязі не виконав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказані обставини\~і вимусили\~представника позивача\~звернутися до\~суду з\~зазначено Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №645/1496/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Фалєєва Л.Л., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 14.10.2022 № 032/2022, в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, 09.10.2018\~\~ між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 4634, відповідно до -\~пункту 1\~якого:\~ [PERSON] \~передала [PERSON] \~у власність\~грошову суму\~в натурі\~у розмірі\~108570,00\~(сто\~вісім тисяч\~п`ятсот сімдесят)\~гривень 00\~копійок,\~що на\~момент укладення\~позики за\~згодою сторін\~складало еквівалент 3850.0\~(три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався повернути їй грошові кошти у гривневому еквіваленті 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, у строк, зазначений в цьому договорі, зі сплатою 7% (сім відсотків) від суми позики щомісяця; - пункту 2 якого: [PERSON] зобов`язався повернути позику в повному обсязі не пізніше 09.04.2020 (дев`ятого квітня 2020 року); - пункту 3 якого: на момент укладення цього договору [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 108570,00 (сто вісім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок, що на момент укладення позики за згодою сторін складало еквівалент 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, в повному обсязі. Підписання цього договору було підтвердженням факту отримання [PERSON] зазначеної грошової суми; - пункту 4 якого: сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] сплачує [PERSON] або її представнику відсотки по цьому договору позики у розмірі 7% (сім відсотків) від суми позики щомісяця, кожного 10 (десятого) числа, починаючи з листопада 2018 року; - пункту 5 якого: якщо [PERSON] не поверне зайняту грошову суму та/або відсотки, зазначені в цьому договорі, до вказаного строку, [PERSON] має право пред`явити цей договір до стягнення, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; -\~ пункту 7 якого: факт повного розрахунку в отриманні коштів за цим договором [PERSON] ; зобов`язується підтвердити письмовою заявою про повний розрахунок за договором (а.с.14). 09.04.2020між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики грошей від 09.10.2018, відповідно до якого строком повернення [PERSON] грошей, отриманих від [PERSON] відповідно до Договору позики грошей, та відсотків за ним є 09.04.2022 (а.с.19) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є право відношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань. Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного. Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Так, для забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання позики грошей 09.10.2018\~\~ між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 4636,\~ за яким відповідно до - пункту 1.: за договором позики грошей, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 09.10.2018, посвідченого 09.10.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 4634, [PERSON] зобов`язався належним чином використати та повернути [PERSON] отримані грошові кошти в повному обсязі в розмірі 108570.0\~\~\~\~\~ (сто вісім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок, що на момент укладення позики за згодою сторін складало еквівалент 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, з кінцевим терміном погашення 09.04.2020, зі сплатою 7% (сім відсотків) щомісяця за користування кредитними коштами. Також на [PERSON] покладаються наступні зобов`язання: сплата пені, штрафних санкцій та можливих збитків, завданих внаслідок прострочення виконання зобов`язань за Договором позики; сплата витрат на звернення стягнення на Предмет іпотеки та витрати, пов`язані з його реалізацією; сплата інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги; - пункту 2.: [PERSON] для забезпечення своєчасного повернення позики, отриманої за вищевказаним Договором позики, а також можливої неустойки (пені, штрафу) і відшкодування можливих витрат та збитків, пов`язаних з Договором позики та/або цим Договором, передає [PERSON] нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а [PERSON] приймає таке майно в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Майно, що передається в іпотеку без права зміни його цільового призначення, являє собою трикімнатну квартиру номер [ADDRESS] , житловою площею 44,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м. (надалі Майно); - пункту 6.: сторони домовились, що вартість Майна, що передається в іпотеку, оцінюється ними в розмірі 282000,00 (двісті вісімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок; - пункту 14.: у разі невиконання або неналежного виконання Вами зобов`язань за договором позики та/або умов чинного договору, [PERSON] має право задовольнити свої вимоги, які забезпечені іпотекою, шляхом стягнення на майно; - пункту 15.: звернення стягнення за цим Договором може бути здійснено шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженнями про задоволення вимог Іпотеко держателя, що містяться в пункті 16 цього Договору; пункту 16.: Даний пункт цього Договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право [PERSON] на підставі цього Договору шляхом позасудового врегулювання стягнути звернення на майно. Іпотекодавець ( [PERSON] ) погоджується, що звернення стягнення на майно для задоволення вимог Іпотекодержателя ( [PERSON] ) може здійснюватись з дотриманням процедури позасудового врегулювання за вибором Іпотекодержателея одним із наступних способів: 16.1.\~\~\~ шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», 16.2. шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Майна будь- якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; - пункту 19.: звернення стягнення на Майно може здійснюватись за вибором Іпотекодержателя ( [PERSON] ) й іншим способом, передбаченим розділом V Закону України «Про іпотеку», а саме: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса (шляхом продажу Майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження), або згідно з договором про задоволення вимог їпотекодержателя; -\~\~пункту 20.: у випадку часткового виконання Іпотекодавцем ( [PERSON] ) забезпеченого іпотекою зобов`язання, іпотека зберігається в початковому обсязі (а.с.16-18). 09.10.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. за реєстровим № 680, відповідно до пункту І. якого кінцевим терміном погашення договору позики є 09.04.2022 (а.с.15). 21.10.2022 за вихідним № 100/22 представником позивача на адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога про усунення порушення виконання зобов`язання та стягнення заборгованості (а.с. 23-27). Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконала в повному обсязі, надавши кошти [PERSON] , останній , в свою чергу, належним чином зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим позивач була вимушений звернутися до суду. Так представник позивача зазначає, що станом на 22.12.2022 у відповідача існує заборгованість в сумі 490 970,54 гривень, що є еквівалентом 13 425,5 доларів США за курсом НБУ (36,57 гривень за 1 долар США), а саме за тілом кредиту в сумі 73 140 гривень, що є еквівалентом 2 000 доларам США за курсом НБУ, та за відсотками в сумі 417 830,54 гривень, що є еквівалентом 11 425,5 доларів США за курсом НБУ. Як\~вбачаться з\~матеріалів справи\~ з тіла кредиту [PERSON] було сплачено: 30.05.2021суму, еквівалентну 1 000 доларам США, 07.06.2021суму, еквівалентну 500 доларам США, 25.06.2021суму, еквівалентну 350 доларам США, що підтверджується аркушем паперу, на якому містяться записи із розрахунками за договором позики грошей та підписами (а.с. 21). Отже, загальна сплачена сума тіла кредиту складає суму, еквівалентну 1 850 доларам США. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту складає 2 000 доларів США, що відповідно до курсу долара США к гривні України НБУ станом на 22.12.2022, складає 73140,00 гривень. Перевіривши вимогу позивача в частині стягнення процентів за користування позикою станом на 22.12.2022, суд виходить з наступного. Так,\~відповідно до\~п.\~1,4\~Договору позики\~грошей від\~09.10.2018 [PERSON] передала [PERSON] у власність грошову суму в натурі у розмірі 108 570,00 (сто вісім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок, що на момент укладення позики за згодою сторін складало еквівалент 3 850.0(три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався повернути їй грошові кошти у гривневому еквіваленті 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, у строк, зазначений в цьому договорі, зі сплатою 7% (сім відсотків) від суми позики щомісяця; сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] сплачує [PERSON] або її представнику відсотки по цьому договору позики у розмірі 7% (сім відсотків) від суми позики щомісяця, кожного 10 (десятого) числа, починаючи з листопада 2018 року. Відповідно до договору № 1 про внесення змін до договору позики грошей, строк договору позики продовжено до 09.04.2022 (а.с. 19). За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 16.03.2021 у справі 918/99/19. Так, за умовами укладеного сторонами договору позики (зі змінами) [PERSON] надала [PERSON] суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 09.04.2022. Таким чином, позикодавець [PERSON] відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто до 09.04.2022. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена представником позивача до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в тому числі включає період, який виходить за межі строку позики. Оскільки після закінчення строку позики у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості процентах за користування позикою станом на 22.12.2022 є безпідставною. Отже, запозиченими у [PERSON] грошима станом на 09.04.2022 ( закінчення строку договору позики) [PERSON] користується 41 місяць (з 10 листопада 2018 року), а за місяць повинен виплачувати відсотки в сумі еквівалентній 296,5 доларів США, тобто загальна сума, яку він повинен сплатити [PERSON] , складає суму, еквівалентну 12 156,50 доларів США(41 місяць *296,5 доларів США). Як вбачається з матеріалів справи,відповідачем було сплачено: у жовтні 2018 року суму, еквіваленту 269 доларам США, у листопаді 2018 року суму, еквіваленту 269 доларам США, у травні 2019 року суму, еквіваленту 100 доларам США, у червні 2019 року суму, еквіваленту 70 доларам США у серпні 2019 року суму, еквіваленту 100 доларам США, у листопаді 2019 року суму, еквіваленту 270 доларам США, у лютому 2020 року суму, еквіваленту 50 доларам США, у квітні 2020 року суму, еквіваленту 120 доларам США, 09.05.2020\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 13.06.2020\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 10.07.2020\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 10.09.2020\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 15.11.2020\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 12.01.2021\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 14.03.2021\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 29.03.2021\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 11.04.2021\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 09.05.2021\~\~ суму, еквіваленту 135 доларам США, 30.05.2021\~\~ суму, еквіваленту 405 доларам США, 25.06.2021\~\~ суму, еквіваленту 100 доларам США, що підтверджується аркушем паперу, на якому містяться записи із розрахунками за договором позики грошей та підписами (а.с. 21-22). Отже, загальна сума сплачених відповідачем відсотків за користування запозиченими грошима, яка передана [PERSON] , складає 3 103 доларів США. Таким чином, заборгованість за відсотками за користування запозиченими грошима складає 9 053,00 доларів США (12 156,5 доларів США -3103 доларів США), що згідно з курсом долара США до гривні України станом на 22.12.2022, складає 331 086,50 гривень. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача інфляційні збитки, 3 % річних за користування грошовими коштами та пеню за період з 10.04.2022- по 22.12.2022. Так,\~статтею 625 ЦК\~ врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Проте,\~Законом України\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану»\~від 15.03.2022 було внесено зміни до\~Цивільного кодексу України, а саме вирішено:\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача інфляційних збитків, 3 % річних за користування грошовими коштами та пені за період з 10.04.2022- по 22.12.2022 не підлягає задоволенню. Представник позивача просив суд, стягнути з відповідача суму боргу\~та додаткові\~вимоги за\~договором позики\~грошей від\~09.10.2018\~шляхом звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~а саме: трикімнатну\~квартиру номер\~ [ADDRESS] ,\~житловою площею\~44,7\~кв.м.,\~загальною площею\~57,4\~кв.м., за\~іпотечним договором\~нерухомого майна\~від 09.10.2018та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 3\~Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання (стаття 7 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2022 за вихідним № 100/22 представником позивача на адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога про усунення порушення виконання зобов`язання та стягнення заборгованості (а.с. 23-27). З цього приводу суд зазначає наступне. За змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном. Зазначена правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №757/13243/17. Аналогічні роз`яснення наведено й в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Обрання судового чи позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки повністю залежить від волі іпотекодержателя, що є логічним і відповідає принципу диспозитивності. Як зазначає представник позивача, що незважаючи на те, що в договорі іпотеки передбачений і позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак позивач фактично не може реалізувати їх, у зв`язку з воєнним станом в Україні. Як встановлено судом, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив звернути стягнення на предмет іпотеки встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача, на підставі актів законодавства, скористався своїм правом на звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто обрав судовий спосіб захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог. Суд зазначає, що відповідно до частини першої\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Суд врахував, що\~згідно з\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. \~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану"\~введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, останній раз\~указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023\~з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до\~Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила\~розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»\~доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення Верховним Судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У такому висновку суд виходить з того, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 № 296/7213/15 (№ 61-10125св21). Отже враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частково задоволенню. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на її користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4 042,27 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial