Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, згідно з яким просив суд: стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ інфляційні витрати у розмірі 33233,43 грн., 3% річних в розмірі 7136,00 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року по цивільній справі №761/8433/19 відповідач [PERSON] був зобов`язаний сплатити на користь МТСБУ суму боргу в розмірі 65975,50 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 15 серпня 2019 року. У зв`язку з тим, що зазначене рішення не виконано, Позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 10.04.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року по цивільній справі №761/8433/19 відповідач [PERSON] був зобов`язаний сплатити на користь МТСБУ суму боргу в розмірі 65975,50 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 15 серпня 2019 року. На виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Калюжним Євгеном Дмитровичем від 16.06.2022 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що Відповідач борг не сплатив, йому за період з 16 серпня 2019 року по 24 березня 2023 року мають бути нараховані інфляційні витрати у сумі 33233,43 грн. та 3% річних в розмірі 7136,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто стаття 625 ЦК України застосовується, коли має місце певний період прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач, зазначаючи, що період прострочення є з 16 серпня 2019 року по 24 березня 2023 року, не обґрунтував, на підставі чого початок періоду прострочення відбувся саме 16 серпня 2019 року, коли рішення Шевченківського суду м.Києва від 15 липня 2019 року по цивільній справі №761/8433/19 набрало законної сили. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що з моменту повернення виконавчого документу МТСБУ Відповідачем не була сплачена заборгованість або її частина відповідно до рішення Шевченківського суду м.Києва від 15 липня 2019 року №761/8433/19. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed