Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] та стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 4020 грн. Позивач разом з донькою вимушена була покинути місце постійного проживання м.Донецьк внаслідок окупації Росією. З відповідачем перебувала у шлюбі з 11.06.2011 року по 17.10.2016 року, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 27.09.2016 року. Від шлюбу є донька [PERSON] [INFO] . Відповідач матеріально не підтримує доньку, має заборгованість із сплати аліментів, не дбає про її розвиток, не здійснює виховання, не готує до самостійного життя, не відвідує навчальні заклади, де перебуває донька. Позивач оплачує уроки плавання з метою її фізичного розвитку, що склало загальну суму 8040 грн., половину з яких мав би компенсувати відповідач 4020 грн. Вищевказані обставини зумовили звернення позивача до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволені. [PERSON] повідомлений про час та дату судового засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади відповідно до ст.12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду від відповідача не надходили. Орган опіки та піклування не надав суду висновок в порядку статті 19 Сімейного кодексу щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] . У справі немає документів на підтвердження, що він є хронічним алкоголіком,наркоманом, немає документів його жорстокого поводження з дитиною, а також документів про доведену вину в його діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Третя особа просила здійснити розгляд справи за відсутності представника. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловлено. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, згідно з пунктом 2 якої ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав`судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року розяснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У звязку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобовязані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З відповідачем перебувала у шлюбі з 11.06.2011 року по 17.10.2016 року, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 27.09.2016 року. [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, що проживають у м.Хмельницькому, зареєстроване місце проживання яких м.Донецьк. Зі слів позивача, вимушені покинути м.Донецьк внаслідок збройного конфлікту з Росією та реальною небезпеки для дитини. За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . За інформацією виконавчої служби [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів щодо доньки [PERSON] . За рішеннями суду з [PERSON] стягнуто неустойку у зв`язку з порушенням строків сплати аліментів. Зі слів позивача та її представника, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання дитини. Не проявляє батьківської турботи та піклування. [PERSON] повідомлений про час та дату судового засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади відповідно до ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території. Суду не представлено будь-яких доказів, крім пояснень позивача та її представника про свідоме ухилення, винну поведінку відповідача щодо виховання, піклування про спільну дитину. Наявна заборгованість зі сплати аліментів не може бути єдиним доказом та підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Орган опіки та піклування не надав суду висновок в порядку статті 19 Сімейного кодексу щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] . У справі немає документів на підтвердження, що він є хронічним алкоголіком,наркоманом, немає документів його жорстокого поводження з дитиною, а також документів про доведену вину в його діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Зважаючи на обсяг документально підтверджених витрат позивача на уроки з плавання доньки в загальному обсязі 1286 грн., беручи до уваги обов`язок обох батьків приймати участь в утриманні дитини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказаних витрат, що складає 643 грн. Підстави для позбавлення батьківських прав відповідача у суду відсутні та є недоведеними позивачем та його представником. Судові витрати у виді судового збору пропорційно сумі задоволених вимог в порядку ст.141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, ст.ст.280-282 ЦПК України, суд -

Outcome: approved