Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 18.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того з ними проживала донька відповідачки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Вказував, що протягом останніх років між ними виникали сварки та суперечки, сімейні відносини суттєво погіршились, що призвело до припинення фактичних шлюбних стосунків між ними та припинення спільного проживання. Більше року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та кожен із них фактично живо своїм особистим життям. Крім того зазначив, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, за домовленістю з відповідачкою їхня спільна дитина проживає разом із батьком за місцем його проживання. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Сина залишити проживати раз із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо його задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №32, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Також з ними проживала донька відповідачки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати сина [PERSON] разом із батьком, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати син - відсутній, а тому просив залишити дитину проживати разом із ним на його самостійному вихованні та утриманні. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що син, після розірвання шлюбу залишиться проживати разом і батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved