Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в шлюбі з відповідачем в них народились двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач грошових коштів на утримання дітей не надає, тому з позовом про стягнення аліментів вона звернулась в суд. Позовна заява надійшла до суду 05.07.2023. Ухвалою від 31.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. 02.10.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що він не заперечує проти матеріального забезпечення дітей та періодично допомагає дітям матеріально, вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дітей згідно законодавства, а саме в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В заяві від 03.10.2023 позивач уточнила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, у вказаній вище заяві просить проводити судовий розгляд заяви в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності. Відповідно ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Конституція України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51). У той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно копій свідоцтв про народження (а.с.2-3), позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки ТзОВ «ТЕХНОКАП УА» від 27.09.2023 доходи відповідача за період з березня до серпня 2023 року становлять 116\~267,96 грн. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. При цьому, згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи обов`язок суду в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання, а також той факт, що аліменти є власністю дитини, позов належить визнати обґрунтованим. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я дітей, неповно забезпечене матеріальне становище дітей, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні відповідача інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved