Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

26.09.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про стягнення судових витрат по вказаній цивільній справі. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 21 000 грн. Подану заяву обгрунтовує тим, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2023 року задоволено позовні вимоги позивача про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 150 228,00 гривень регламентної виплати відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого. 04.10.2023 року представником відповідача подано клопотання про зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, послаючись на те, що справа є нескладною, об`єм послуг є незначним, час, витрачений на надання таких послуг та їх обсяг є незмірним з тим, що заявлений в описі. Значення справи жодним чином не впливає на репутацію сторони чи публічні інтереси. Дослідивши матеріали справи, судом установлено наступні обставини. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2023 року стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 150 228, 00 гривень регламентної виплати відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого та 992, 40 гривень судового збору на користь держави. Однак, під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. Представником позивача під час судового розгляду подано заяву про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, а саме продовжити строк надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п.1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на додані до клопотання про стягнення судових витрат докази, представником позивача подано: Договір про надання професійної правничої допомоги № 2957 від 05.08.2020 року, Замовлення № 1 до Договору на надання професійної правничої допомоги від 01.04.2021 року, Детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.09.2023 року. 05.08.2020 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Автопоміч" укладено договір № 2957 про надання правничої (правової) допомоги. Згідно Замовлення № 1 до Договору на надання професійної правничої допомоги від 01.04.2021 року вартість однієї нормо-години складає 3000 грн. Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг Адвокатського об`єднання протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Детальним описом робіт від 25.09.2023 року визначено, що загальна сума витраченого часу на надання правничої допомоги позивачу становить 7 годин, що відповідно до вартості наданих послуг становить 21 000 грн. Представник відповідача помилково вважає, що витрати на правничу допомогу, заявлені представником позивача є недостатньо обгрунтованими та не містять доказів на підтвердження співмірності витрат. З огляду на матеріали справи, представник позивача звернувся до суду із клопотанням про стягнення судових витрат згідно приписів ст.ст. 141, 246 ЦПК України, ним подано обгрунтовані докази щодо понесених витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, матеріали справи містять не лише зібрані докази на обгрунтування вимог, викладених у позові, а й супровід юридичної компанії протягом півтора року, що включає в себе і неоднаразові звернення до відповідача. Велика Палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження 14-382цс19 вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18, провадження № 12-171гс19. Європейський суд з прав людини у справі "Бєлоусов проти України" від 07.11.2013 року вказвав, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями, Суд вважає витрати за цим гонораром є "фактично понесеними". У постанові Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 року вказано: витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. З урахуванням того, що представником позивача подано заяву до суду до закінчення судових дебатів про продовження строку на надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, після ухвалення рішеня представником позивача надано обгрунтовані та достовірні докази щодо підтвердження витрат на правничу допомогу, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із часом, витраченим на надання відповідних послуг, а тому клопотання представника позивача про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved