Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

У травні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання шлюбу укладеного між сторонами. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просить строку на примирення не надавати, розгляд справи провести в письмовому провадженні без участі сторін, одночасно з цим зазначаючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи думку представника позивача про проведення розгляду справи без участі сторін, відсутності заперечення щодо заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 26 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №95. Від цього шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони втратили почуття довіри та взаємоповаги, позивач примиритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. За такого подальше життя подружжя і збереження сім`ї на думку суду є неможливим та суперечитиме інтересам позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved