Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 91829,21 гривень, моральну шкоду у розмірі 80000 гривень, суму понесених судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що 12.11.2021 [PERSON] , будучи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки «ТОYОТА RAV4» державний номерний знак [NUMBER] , та на регульованому перехресті вул. Академічної - вул. Маршала Говорова, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при увімкненні у його напрямку руху червоного сигналу світлофора, що забороняє рух, проігнорував вимоги світлофору продовжив рух, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом «Sym Orbit», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював рух по вул. Маршала Говорова з боку вул. Зоопаркова в напрямку вул. Черняховського та проїжджав дане перехрестя на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напряму руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичного заднього вивиху голівки правої стегнової кістки, закритого перелому нижньої щелепи, забійної рани верхньої губи, саден обличчя, що є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості. [PERSON] своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), 2.9. (а), 8.7.3. (е), 8.10. Правил дорожнього руху України. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року по справі № 522/6123/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Враховуючи ступінь тілесних ушкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач був доставлений до лікарні де перебував на стаціонарному лікуванні з 12.11.2021 по 29.11.2021. На здійснення лікування та харчування позивача за період з моменту ДТП та протягом стаціонарного та амбулаторного лікування було витрачено 59779,65 грн., з яких 53266,33 грн. металоостеосинтез, тобто пластина для протезу щелепи, що підтверджується чеками та офіційним листом призначенням, а також 26110,56 грн. на послуги медичного робітника по догляду за лежачим хворим в період з 01.12.2021 по 31.01.2022, що загалом становить 91829,21 грн. Проте, після лікування та реабілітації позивача, він вимушений був ще 1,5 місяці пресуватись із палицею, на фоні зайвої ваги та отриманих травм і лікування його фізичний стан погіршився та виникла екзема. Наслідки нанесених тілесних ушкоджень турбують позивача і по теперішній час. Сильні душевні страждання, біль, важко розмовляти, страх, що біль може не припинитись. На підґрунті стресу та наявності зайвої ваги тривалого терміну ліжкового режиму у позивача почала слабнути імунна система, поганий сон, так як він відчуває біль в щелепі і вночі також. Після нанесених травм, тривалий час не міг розмовляти, спілкуватись з людьми, міг пересуватись лише з палицею, соромився свого зовнішнього вигляду, не міг вести активне соціальне життя та повноцінно спілкуватись з оточуючими. Протиправними діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у його душевних та фізичних стражданнях, а саме фізичному болю, емоційному стресі, яких він зазнав у зв`язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень, а також тривалість лікування, рекомендацію лікарів проведення операції, необхідність звернення до суду. Позивач був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які міг реалізувати не витрачаючи часу на лікування, підготовку та збір документів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 80000 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с.36-37). 31.01.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Старченка Г.С. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає заявлений позов, необґрунтованим та таким що не може бути задоволений судом в повному обсязі виходячи з наступного. У позовній заяві указано про отримання позивачем грошових коштів від [PERSON] в сумі 15000 грн. на лікування, але вони не враховані у заявленій вимозі. У позовній заяві зазначено про сплату ТОВ «Іматек Медікал» 53263,33 грн. за комплект для металоостеосинтезу але не надано документів про сплату та отримання. Стосовно витрат позивача на послуги по догляду за лежачим хворим в період з 01.12.2021 по 31.01.2022, позивачем не надано підтверджуючих документів по сплаті та терміну надання послуг за доглядом. Стосовно моральної шкоди в розмірі 80000,00 грн., позивачем не надано розрахунку розміру шкоди з яких міркувань він виходив визначаючи його (а.с. 70). Ухвалою суду від 14 березня 2023 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Старченка Г.С. про витребування доказів. Витребувано з АТ «Універсал Банк» виписку по рахунку [NUMBER] за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2022 року, який належить [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). Докази витребувані судом на адресу суду не надходили. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року закрито підготовче засідання\~та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті\~. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Козак А.В. позов підтримали та просили суд його задовольнити в частині. Позивач у судовому засіданні зокрема, пояснив, що відновлював свій стан здоров`я протягом 2,5 місяців. Після ДТП перебував у лікарні, за результатами лікування було проведено 2 операції. В результаті ДТП було отримані травми у виді зламаної щелепи, вивиху тазостегнової кістки, у зв`язку з чим лежав на витяжці, не мав можливості ходити та потребував стороннього догляду. У зв`язку з необхідністю відновлення зубів відвідував стоматолога. З огляду на отримані ушкодження не міг тривалий час знайти роботу. Також, в судовому засіданні представник позивача підтвердила факт отримання позивачем від відповідача фінансової допомоги у розмірі 15\~000 грн. у зв`язку з чим підтримала позовні вимог з вирахуванням вказаної суми. Представник відповідача [PERSON] адвокат Старченко Г.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що 12 листопада 2021 року, приблизно о 23 год. 13 хв., [PERSON] , будучи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA RAV4» державний номерний знак [NUMBER] , та на регульованому перехресті вул. Академічної\~вул. Маршала Говорова, що у Приморському районі в м. Одесі, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при увімкненні у його напрямку руху червоного сигналу світлофора, що забороняє рух, проігнорував вимоги світлофору продовжив рух, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом «Sym Orbit», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював рух по вул. Маршала Говорова з боку вул. Зоопаркова в напрямку вул. Черняховського та проїжджав дане перехрестя на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напряму руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Sym Orbit», р.н. [NUMBER] - [PERSON] , отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичного заднього вивиху голівки правої стегнової кістки, закритого перелому нижньої щелепи, забійної рани верхньої губи, саден обличчя, що є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 12.11.2021 по 17.11.2021 та з 17.11.2021 по 29.11.2021, що підтверджується виписками із медичної картки хворого № № 8997, № 1207. Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2022 року у справі № 522/6123/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки (а.с. 8 12). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. За загальним правилом частини першої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Частина перша ст.1195 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом ушкодженню здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 8997 позивач знаходився на лікуванні в стаціонарі з 12.11.2021 по 17.11.2021. Зазначено повний діагноз: травматичний задній вивих головки правої стегнової кістки, садна обличчя, закритий перелом нижньої щелепи, забійна рана верхньої губи. 13.11.2021 в умовах ургентної операційної проведено: усунення вивиху головки правої стегнової кістки, СВ за надвиростки правої стегнової кістки та ПХО рани верхньої губи. З 13.11.2021 по 17.11.2021 пройшов курс консервативної терапії в відділенні травматології. 17.11.2021 знятий з СВ, кінцівка іммобілізована деротатором та виписаний для подальшого оперативного лікування в відділенні щелепно-лицевої хірургії. Рекомендовано оперативне лікування нижньої щелепи, нагляд травматолога. ЛФК, фіз.процедури. Зняття швів через 7 днів з моменту операції, рентген контроль, ліжковий режим в дератотаційному чобітку протягом 8-10 тижнів (а.с. 13). Відповідно до виписки № 1207 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що позивач знаходився на лікуванні в стаціонарі з 17.11.2021 по 29.11.2021. Зазначено повний діагноз: перелом нижньої щелепи. Було призначено: медикаментозна терапія (антибіотики, НПЗП, антигістамінні препарати); оперативне лікування - металоостеосинтез, санація ротової порожнини; антисептичну обробку післяопераційної рани; раціональне збалансоване харчування. Надано рекомендації: нагляд хірургом, хірургом-стоматологог, продовження лікування в умовах стаціонару районної лікарні, раціональне збалансоване харчування, а/септична обробка п/о рани та швів, видалення швів на 14 день після операції (а.с. 14). На підтвердження оплати набору для оперативного втручання - металоостеосинтезу, (титанові пластини, гвинти, свердло) суду надано копії відповідної квитанції у розмірі 53 266,33 грн, а також лист ТОВ «Іматех Медікал» № 01/9 від 01.09.2022 (а.с. 28, 31). Отже, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає сума у розмірі 53 266,33 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на лікування, та продукти харчування. При цьому відповідне право на відшкодування таких витрат виникає у потерпілої особи виключно у разі реального понесення таких витрат, чому має бути відповідне документальне підтвердження. На підтвердження понесених витрат також позивачем долучено копії платіжних документів про придбання медичних препаратів, продуктів харчування, проте у наявних у матеріалах справи медичних документах відсутній перелік медикаментів за призначенням лікарів для лікування потерпілого, а відтак позивачем не доведено що саме ті медикаменти та в тій кількості, на придбання яких були надані квитанції, були призначені лікарем для лікування потерпілого. Крім того, квитанції містять відомості щодо придбання й інших товарів, необхідність яких для лікування потерпілого не доведена належними до допустимими доказами. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 26110,56 грн. у відшкодування витрат на послуги медичного робітника по догляду за лежачим хворим, оскільки такі витрати не є шкодою у розумінні законодавства, адже стосуються оплати послуг певних осіб, що надають такі послуги, правом використовувати або не використовувати які особа користується вільно і на власний розсуд. Крім того, надання таких послуг не доведена належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Верховний Суд у своїй постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. За встановлених обставин справи позивач має право на відшкодування моральної шкоди в силу закону. Водночас, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в цілому суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення психологічного стану, та інші обставини. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг фізичних, та душевних страждань, які зазнав позивач від отриманих травм внаслідок ДТП, вік потерпілого, час, необхідний для відновлення здоров`я, при цьому сам факт спричинення ушкодження здоров`я такого ступеня тяжкості є безумовним свідченням глибини та тривалості його моральних страждань. Аналізуючи суть порушення прав позивача, виходячи зі справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що до стягнення з [PERSON] на користь позивача підлягає 40 000 грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial