Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 26 вересня 2022 року [PERSON] звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк», банк, відповідач-1), Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дарницький РВДВС у м. Києві, відповідач-2) про скасування акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 13 липня 2015 року на виконанні у державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 48145869 щодо примусового виконання виконавчого листа № 753/9637/14-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 03 липня 2015 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну їй на праві власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] , у рахунок погашення боргу у загальній сумі 721 257,57 грн. Постановою державного виконавця від 17 лютого 2016 року накладено арешт на все майно боржника та підготовлено пакет документів для подальшої реалізації арештованого майна Державним підприємством «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»). Торги не відбулися і 14 травня 2019 року державний виконавець Дарницького РВДВС у м. Києві виніс постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та склав акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Акт видано на підставі протоколу ДП «СЕТАМ» № 396781 від 05 квітня 2019 року за лотом № 336239 у порядку частини першої статі 49 Закону України «Про іпотеку». Заявляючи вимогу про скасування акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, позивач вказувала на ряд порушень, допущених державним виконавцем: постанова та акт державного виконавця не відповідають вимогам статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 47, частини першої статті 49 Закону України «Про іпотеку», оскільки залишення предмета іпотеки за іпотекодержателем оформлюється протоколом та актом про реалізацію предмета іпотеки, а не актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу; в акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу зазначено, що майно передано іпотекодержателю - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», однак, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2015 року, стягувачем зазначено ПАТ «Ощадбанк», а не його відокремлений підрозділ; державний виконавець усупереч вимогам частини першої статті 49 Закону України «Про іпотеку», частини восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» здійснив залік забезпечених вимог не за початковою ціною нерухомого майна, що становить 1 026 223,00 грн, а за ціною проведення третіх прилюдних торгів - 718 356,10 грн. 18 червня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онопченко О. В. (далі - приватний нотаріус) видала свідоцтво про право власності на підставі якого прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки державним виконавцем порушено процедуру передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні, видане приватним нотаріусом свідоцтво про права власності на нерухоме майно слід визнати недійсним з одночасним скасуванням запису про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу). Посилаючись на порушення своїх прав відповідачами, [PERSON] просила суд захистити її право власника в обраний нею спосіб, а саме: - скасувати акт головного державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва Стеценко Н.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 травня 2022 року у виконавчому проваджена № 48145869 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки належної на праві власності позивачу двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 54,20 кв. м на користь ПАТ «Ощадбанк» у загальній сумі 721 257,57 грн; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 червня 2019 року (реєстровий номер 906), видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онопченко О.В.; - скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію за філією Головного управління по Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі у строк встановлений судом відзив на позов не надіслали. Позивач та представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили задовольнити. Відповідач-1 та відповідач-2 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представники відповідачів 29.09.2023 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вказував, що позивач не оскаржив жодного рішення приватного виконавця. Вважав, що підстави з яких позивач оскаржує акт про передачу майна стягувачу є надуманими. Посилаючись на положення статті 49 Закону України «Про іпотеку», стверджував, що залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус, на підставі такого акта, видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Сама лише назва документа, окремі неточності у формулюваннях, викладених у постанові та акті державного виконавця, не є доказом їх незаконності. Посилаючись на положення статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», вказував, що передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття виконавцем постанови та складання акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, що могли вплинути на результати торгів, є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, позовна заява не містить доказів того, що назва юридичної особи банку або її філії вплинули на результат оформлення іпотедержателем права власності на предмет іпотеки. Посилаючись на положення статті 49 Закону України «Про іпотеку», вказує, що у разі оголошення третіх торів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів, тобто - 718 356,10 грн. Вважає, що позовна заява подана з пропуском строку, встановлено статтею 267 ЦК України. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Онопченко О. В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи у її відсутність, письмових пояснень до суду не подавала. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ?10 жовтня 2022 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху. ?31 жовтня 2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява в новій редакції. ? 31 жовтня 2022 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. ? 05 грудня 2022 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача: витребувано від приватного нотаріуса документи, які стали підставою для видачі приватним нотаріусом свідоцтва про право власності; витребувано від відповідача-2 копію матеріалів виконавчого провадження. ? 06 лютого 2023 від відповідача-2 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження. ? 06 лютого 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] ? 25 квітня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі, залишено без розгляду відзиви відповідача-1 та відповідача-2 у зв`язку з пропуском строку встановленого судом для їх подання. ? 03 травня 2023 року від представника відповідача-1 - адвоката Світича П. В. надійшли письмові пояснення. ? 04 травня 2023 року від представника відповідача-1 - адвоката Світича П. В. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. ? 07 серпня 2023 року від третьої особи - [PERSON] надійшли письмові пояснення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року у справі № 753/9637/14-ц задоволено позов ПАТ «Ощадбанк», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», до [PERSON] , звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну на праві власності [PERSON] , ідентифікаційний код платника податків - [NUMBER] , двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54, 20 кв м, оцінену в сумі 758 100 грн. 00 коп., яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва від 03 лютого 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 29 січня 1997 року за № 12596 та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 11 березня 1997 року у реєстрову книгу № 3600, та Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Ткач О.А. 25 липня 1997 року за реєстровим № 1-2336 та зареєстрованого у Бюро технічної інвентаризації м. Києва 24 листопада 1997 року й записаного у реєстрову книгу № 3600, яка є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 6205 від 15 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] , для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 2667 від 15 липня 2008 року, в загальній сумі 719 437 грн. 57 коп. та 1 820 грн. 00 коп. - судових витрат, а всього - 721 257 (сімсот двадцять одна тисяча двісті п`тдесят сім) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Законів України "Про виконавче провадження" та "Про іпотеку". Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - [PERSON] про визнання договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору недійсними. 03 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист. (том 1, а.с. 83). 13 липня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Романенко Л.П. відкрито виконавче провадження № 48145869 з примусового виконання виконавчого листа № 753/9637/14-ц, виданого 03 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (том 1, а.с.86-87). 11 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме квартири [ADDRESS] (том 1, а.с. 141-143). 18 травня 2018 року винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні (том 1, а.с. 145-146). Згідно з висновком про вартість майна від 10 серпня 2018 року, вартість квартири [ADDRESS] становить 1026223,00 грн (том 1, а.с. 165). 05 жовтня 2018 року державним виконавцем підготовлено пакет документів для ДП «СЕТАМ» для подальшої реалізації арештованого майна боржника (том 1, а.с. 177-179). Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 381397 від 09 січня 2019 року, торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стартова ціна лота - 1 026 223,00 грн (том 1, а.с. 181). Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 389234 від 22 лютого 2019 року повторні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стартова ціна лота - 820 978,40 грн (том 1, а.с. 200). Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 396781 від 05 квітня 2019 року треті торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стартова ціна лота - 718 356,10 грн (том 1, а.с. 204). 16 квітня 2019 року на адресу Дарницького РВДВС м. Київ надійшла заява представника стягувача про залишення за собою предмету іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів(том 12, а.с. 205-206). 14 травня 2019 року державний виконавець виніс постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, постанову та акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу за початковою ціною третіх прилюдних торгів - 718 356,10 грн (том 1, а.с. 233-234, 236-237). 18 червня 2019 року приватний нотаріус КМНО Онопченко О. В. видала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 906, згідно з яким власником квартири [ADDRESS] , є ПАТ «Ощадбанк», про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 14-15). Вислухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку суд дійшов таких висновків. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позову у даній справі є: скасування акта головного державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу; визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру; скасування запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнання за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Документи, які оскаржуються позивачем, оформлено на підставі статей 47 та 49 Закону України «Про іпотеку», тут і надалі у редакції, чинній на час проведення електронних торгів та складення оскаржуваних документів. Відповідно до положень статті 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення третіх прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті. Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 47 Закону України «Про іпотеку» акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги. Державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства. На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) вказала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 56)). При цьому, на думку суду, не має вирішального значення, чи майно було набуте новим власником за результатами торгів, що відбулися, чи було передане стягувачу на підставі того, що торги було визнано такими, що не відбулися, оскільки в обох випадках такий перехід права власності здійснюється за результатами певної процедури, яку провело саме ДТ «Сетам», і на підставі фіксації ситуації щодо торгів саме цим органом. Відтак, оспорюваний акт є договором, а свідоцтво право підтверджуючим документом, виданим на підставі такого акта, який є правовстановлюючим документом. Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021року у справі № 359/2794/14-ц (провадження № 61-18746св20). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19). Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Відповідачами у цій справі мали виступати: Дарницький РВДВС у м. Києві, ПАТ «Ощадбанк», а також ДП «Сетам», як продавець майна та організатор торгів, однак, останній до участі у розгляді справи позивачем не залучений. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У контексті забезпечення права особи на доступ до правосуддя, суд звертає увагу на те, що позивач, користуючись належним чином своїми процесуальними правами, в тому числі правничою допомогою, з урахуванням наведених вище обставин мала реальну можливість як звернутись із позовом до належного відповідача - ДП «СЕТАМ», так і подати клопотання про залучення його в якості співвідповідача у цій справі. Натомість будь-яких заяв/клопотань на відповідній стадії розгляду справи про залучення співвідповідачів у цій справі як позивачем так ї її представником заявлено не було. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ДП «Сетам» має виступати в цій справі саме як відповідач, а непред`явлення до такого підприємства позову як до співвідповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] у частині вимог про скасування акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Щодо позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 95, 96), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 ( пункт 10.29). Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу (укладення якого підтверджується протоколом прилюдних торгів) та дії сторін, спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця (затвердження акта про проведені прилюдні торги, видача або надсилання його покупцю, звернення покупця до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем). Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Сама по собі видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тому свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації. Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні, ні інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16). За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації та визнання права власності за позивачем Відповідно до пункту 4 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Не підлягає задоволенню вимога про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Онопченко О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ «Ощадбанк» та вимога про визнання права власності на спірну квартиру за позивачем, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про скасування акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, у задоволенні якої судом відмовлено. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не відшкодовуються відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed