Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з [PERSON] вона з 2014 року перебувала в шлюбі. Шлюб між ними було розірвано рішенням Радивилівського Районного суду Рівненської області від 01 червня 2021 року. В шлюбі з них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2022 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, дочка залишилася проживати з нею, спору щодо місця проживання дитини між ними не було. Відповідач не зустрічається з дитиною, не цікавиться її життям, успіхами в навчанні, станом здоров`я. Жодного разу відповідач не привітав дочку з днем народження. Вказані обставини свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав по відношенню до дітей. Ухвалою від 26 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 30 травня 2023 року позивачем подано заяву на усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду. Ухвалою суду від 06 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, служби у справах у дітей Радивилівської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяви про розгляд справи за відсутності представника. Одночасно просить врахувати висновок органу опіки та піклування Радивилівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дитини. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.10) Після укладення 05 квітня 2014 року шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с.33) Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 01 червня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.16-17) [PERSON] , уклавши 08 лютого 2022 року шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.34) Дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 07.03.2023 (а.с.8) та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.04.2023 року. (а.с.9) Згідно висновку органу опіки та піклування Радивилівської міської ради №660/01.09-20 від 10.04.2023 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.11-12) Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї малолітньої дочки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у її вихованні, усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України він мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved