Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просять: - \~ \~ \~ \~розірвати договір довічного утримання від 23.07.2012 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316; - \~ \~ \~ \~розірвати договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316 та внесення змін і доповнень до нього, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 06.04.2015 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 6-65; - \~ \~ \~ \~застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності на квартиру, що складається з двох кімнат, загальною площею 42,7 кв.м., у тому числі житловою - 27,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати заборону відчуження на нерухоме майно № 6-66 за договором про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. за реєстром № 6-1316 та внесення змін і доповнень до нього від 06.04.2015 року № 6-65, а саме на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23.07.2012 року вони уклали договір довічного утримання з [PERSON] , який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори. За умовами договору вони передали [PERSON] квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язалась забезпечити їх довічно. Договір був укладений у зв`язку з тим, що вони є одинокими, хворими людьми похилого віку та потребують сторонньої допомоги. У зв`язку з неможливістю виконувати умови договору довічного утримання, 06.04.2015 року між ними [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про зміну набувача в договорі довічного утримання. Вказаним договором було внесено зміни до п. 6 Договору довічного утримання, відповідно до якого відповідач зобов`язалась довічно утримувати їх, тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які вони самостійно мали себе забезпечувати, грошовий еквівалент допомоги склав 600 грн. на місяць на обох. Зобов`язання по сплаті комунальних послуг залишились незмінними. Однак договір не виконується відповідачем, відповідач не сплачує комунальні послуги з жовтня 2020 року, існує велика заборгованість зі сплати комунальних послуг, що є грубим порушення умов договору. Відповідач не виконує вимогу п. 7 Договору по зміну набувача щодо сплати індексації. В зв`язку з великою непрогнозованою інфляцією національної гривні дуже погіршилося їх матеріальне становище. У декілька разів подорожчали продукти харчування, одяг, а особливо ліки, внаслідок чого вони потерпають від душевних і фактично фізичних страждань, оскільки 600 грн. на місяць на двох не може забезпечити їм достатній рівень життя. На день розрахунку сума неотриманої індексації становить 18737,12 грн. Також відповідач невиконанням умов договору надає їм шкоду, оскільки через наявність цього договору вони не можуть оформити соціальну допомогу, яку не надає їм відповідач. Їм важко самостійно ходити в магазин, аптеку, справлятись з побутовими справами. Відповідач не здійснює за ними догляд, не надає одяг, харчування, ліки допомогу, ніколи не навідувала їх, не цікавилась станом їх здоров`я. В зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. від 24.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На виконання вищевказаного розпорядження Комінтернівським районним судом м. Харкова справи, які перебували на розгляді в суді були передані до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м Полтави від 27.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2023 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова, оскільки Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року, цивільна справа належить до територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О. від 08.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.06.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що для розірвання договору довічного утримання не достатньо встановити лише наявність порушення договору, але потрібно й визначити шкоду, завдану цим порушенням, яка відповідно до ст. 22 ЦК України може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Позивачі посилаються на злісне невиконання нею умов договору, однак за весь час дії договору не зверталися до неї з питань неналежного виконання нею обов`язків та зобов`язань за спірним договором. З позовної заяви слідує, що позивачі фактично шкодують, що уклали спірний договір на умовах, які не передбачають здійснення відповідачем догляду за ними і воліють звернутися за оформленням соціальної допомоги з боку держави, оскільки потребують інших видів матеріального забезпечення та здійснення догляду за ними. Спірний договір укладено 23.07.2012 року. Як свідчать матеріали справи, позивачі за увесь час дії спірного договору жодного разу не зверталися до неї з питань неналежного виконання зобов`язань за договором довічного утримання або щодо надання інших видів матеріального забезпечення чи догляду. Ці обставини свідчать на користь того, що вона належним чином виконувала обов`язки щодо грошового утримання позивачів. Твердження позивачів, що вона не сплачує комунальні послуг, не відповідають дійсності, про що нею надані квитанції про сплату комунальних послуг. Невиконання п. 7 спірного договору щодо сплати індексації, не підкріплена жодним належним доказом і не відповідає дійсності. Просила у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2023 року залучено в якості співвідповідача [PERSON] 29.06.2023 року позивачами надано відповідь на відзив в якому зазначено, що відзив не повинен прийматися, а розгляд справи проводитись за наявними матеріалами. Відповідач зазначає, що з 2012 року вона сумлінно виконує умови договору, однак такі твердження не відповідають дійсності, оскільки обов`язки набувача з 23.07.2012 по 06.04.2015 р. були покладені на первісного набувача [PERSON] . У 2020 році позивачі звертались до відповідача з приводу аварійної ситуації, а саме необхідність заміни труби водопостачання, оскільки відповідач є власником квартири та повинна як власник в силу ст. 322 ЦК України утримувати свою власність в належному стані, але відповідач відмовилась оплачувати заміну аварійної труби водопостачання і позивачі були вимушені робити це самостійно за свій рахунок із своєї мізерної пенсії. Фактично відповідачем підтверджено, що вона не здійснювала умови договору щодо сплати комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач по теперішній час порушує умови договору. Договір довічного утримання має характер особисто-довірчого, оскільки відчужував одержує від набувача довічне утримання, тобто стосунки між ними повинні ґрунтуватися на особистій пошані та довірі. Як убачається із матеріалів справи, між сторонами втрачені довірливі стосунки, що робить неможливим подальше існування між ними договору довічного утримання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивачів в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 11.09.2023 року надав пояснення, відповідно до яких підтримав в повному обсязі позовні вимоги, зазначив, що відповідач належним чином не виконує умови договору, тому він має бути розірваний. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував з підстави викладених у відзиві. Зазначив, що відповідач в повному обсязі виконує умови договору. На теперішній час відсутня заборгованість за комунальним платежами та щомісячному грошову забезпеченню. Просив врахувати, що в країні введено воєнний стан, тому затримка сплати комунальних платежів пов`язана з форс-мажорними обставинами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 23.07.2012 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 6-1316. 06.04.2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 6-1316 та внесення змін та доповнення до нього. Відповідно до умов договору [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] належну їм на праві приватної спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язалась забезпечувати утриманням довічно [PERSON] та [PERSON] 6 договору зазначено, що [PERSON] зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] та [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які [PERSON] та [PERSON] самостійно будуть забезпечувати себе харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, і має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600,00 грн. на місяць на обох, які будуть надаватися відчужувачам щомісячно, а в разі смерті одного з відчужувачів сума утримання буде складати також 600,00 грн. на місяць, які будуть надаватись шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім того, набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про дання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). До оплачуваних комунальних послуг належать: експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, водопостачанням (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт, абонентська плата за телефон (крім міжнародних та міжміських розмов), послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужував несе відповідальність за сплату цих послуг у розмірі отриманих коштів. У випадку виникнення у майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, вирішує усі питання в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум. Набувач зобов`язується здійснити поховання відчужувачів квартири після їх смерті. П. 7 Договору, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 10 числа поточного місяця, шляхом переказу на картковий рахунок в ПАТ КБ «Приват банк». У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов`язаний вчасно в письмовій формі повідомити про це набувача. Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством. П. 8 Договору, до одноразового грошового утримання визначеного сторонами за спільною згодою у розмірі 28000,00 грн. додати 1000,00 грн., які відчужувачі отримали повністю від набувача перед підписанням цього договору. Відповідно до ст. 4, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння), має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок непрацездатності та похилого віку. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення набувачем передбачених договором дій. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень ст. 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Договір довічного утримання (догляду) є альтернативою договору купівлі-продажу в тих випадках, коли особа за життя має намір, але за певних умов, розпорядитись належним їй на праві власності майном. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає іншій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Передаючи у власність майно, відчужувач, насамперед, має за мету отримання матеріального забезпечення, догляду та послуг, яких він потребує. Утримання (догляд) може полягати як у матеріальному (натуральному чи грошовому) забезпеченні, так і у наданні догляду. Сторони вправі самостійно визначити в договорі розмір, обсяг та періодичність надання матеріального забезпечення, види і зміст догляду. Частиною четвертою статті 746 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. При цьому, ця третя особа не стає окремою стороною у договорі і сам договір не перетворюється на трьохсторонній. Факт перебування такої особи в родинних стосунках з відчужувачем юридичного значення не має. Договір довічного утримання припиняється у разі смерті відчужувача (за винятком обов`язку набувача поховати відчужувача). Договір довічного утримання може бути розірваний на підставі рішення суду: -на вимогу відчужувача або третьої особи у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від їх вини; -на вимогу набувача. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Проте, невиконання обов`язків або неналежне виконання обов`язків не завжди призводить до припинення договору. Відчужувач вправі пред`явити позов про відшкодування збитків. У винятковому випадку існує можливість подати позов не про припинення дії договору довічного утримання, а про обов`язок набувача виконати в натурі обов`язки, взяті на себе, або про стягнення грошової компенсації всіх видів матеріального забезпечення, вказаних у договорі. Набувач вправі припинити договір тільки в тому випадку, коли через незалежні від нього обставини його майнове становище змінилося настільки, що він не в змозі надавати набувачеві належне матеріальне забезпечення, обумовлене в договорі. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. Одностороння відмова від договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Це положення ст. 651 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно. Отже, законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував вказані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №645/3284/19 від 18 серпня 2021 року. За ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно з п. 6 Договору відповідачка зобов`язалась довічно утримувати позивачів, тобто забезпечити їх грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які останні самостійно мали б забезпечувати себе харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою. Сторони визначили розмір грошового утримання в розмірі 600 грн. 00 коп., тобто по 300 грн. 00 коп. на одну особу, щомісячно., сплачувати комунальні послуги. Отже, укладений між сторонами Договір є саме договором довічного утримання, без покладення на відповідачку [PERSON] обов`язку здійснювати догляд позивачів. Відповідно до наведеної позиції Верховного Суду поняття утримання та догляду, не є тотожними, та кожне з них має свої характерні особливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 1 частини 1 статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року по справі №759/501/17 зазначив, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у відповідності до ч. 1 ст. 756 ЦК України є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Підставою для розірвання договору довічного утримання позивачі також зазначають, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором щодо сплати комунальних послуг, внаслідок чого утворилась велика заборгованість, про що надані листи від відповідних комунальних служб. Відповідачем суду надано квитанції про сплату усієї існуючої заборгованості зі сплати комунальних послуг. Таким чином на час розгляду справи заборгованість зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Дійсно за весь період слухання справи, заборгованість по сплаті комунальних послуг існувала, відповідачка пояснила це непередбаченими обставинами, а саме введенням на території України воєнного стану, який триває по теперішній час, однак незважаючи на вказані обставини вона виконувала та продовжує виконувати умови договору. Судом встановлено, що відповідачкою порушувались умови договору довічного утримання щодо сплати комунальних послуг та надання грошових коштів на утримання позивачів, однак усі свої зобов`язання за договором на даний час нею виконані в повному обсязі та продовжують виконуватись, тому відсутні підстави стверджувати про грубе та злісне порушення умов договору, завдання позивачам великої шкоди. Також суд звертає увагу, що договір про зміну набувача між позивачами та відповідачем був укладений 23.07.2012 року, з позовом до суду позивачі звернулись 19.11.2021 року, тобто протягом дев`яти років жодних претензій щодо невиконання або неналежного виконання умов Договору в будь-якій його частині позивачі до відповідача не звертались, з позовом до суду\~про відшкодування збитків, припинення дії Договору довічного утримання, вимоги щодо зобов`язання Набувача виконати в натурі обов`язки, взяті на себе, або ж про стягнення грошової компенсації всіх видів матеріального забезпечення, вказаних у Договорі також не звертались, претензій щодо порушення умов Договору не пред`являли. П. 7 Договору, зазначено, що грошове утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством. Позивачі зазначають, що в зв`язку із ростом цін та усі товари та послуги щомісячне утримання у розмірі 600,00 грн. є недостатнім, однак в свою чергу не звертатись до відповідача з вимогами щодо збільшення суми щомісячного утримання та проведення індексації. Враховуючи наведене, а також те, що доводи позивачів про невиконання або неналежне виконання відповідачем [PERSON] обов`язків за Договором довічного утримання від 23 липня 2012 року спростовуються матеріалами справи, а посилання позивачів на невиконання Договору з боку відповідачки є бездоказовими припущеннями. Позиція позивачів не підтверджується жодними доказами та зводиться лише до їх відмови від Договору та бажання укласти договір з соціальними службами, що не може бути підставами для розірвання Договору, у зв`язку з його невиконанням, тому суд доходить висновку про відмову у позові. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору довічного утримання, то позовні вимог про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, визнання за позивачами права власності на спірну квартиру, скасування заборони відчуження на нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки є похідними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами, слід віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed