Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 21 вересня 2023 року адвокат Бовкун А.С., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Шкуратівського старостинського округу Сумської області, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1431. 21 березня 2023 року подала до компетентних органів Посольства України в Республіці Польща заяву про прийняття спадщини. Однак, 12 вересня 2023 року через свого представника за довіреністю отримала письмові роз`яснення приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька пропустила з поважних причин. У зв`язку з тим, що тимчасово проживає в Республіці Польща, не могола у визначений законом строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Процесуальні дії в справі Ухвалою від 22 вересня 2023 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи на 04 жовтня 2023 року. В п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову. Разом з цим у приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Шамукової С.Ф. витребувано інформаційні довідки зі Спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи та щодо наявності заповіту/спадкового договору відносно [PERSON] , який помер [INFO] в с. Шкуратівка Сумського району Сумської області (а. с. 24). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася. Її представник адвокат Бовкун А.С., яка діє на підставі ордеру серії АЕ №1227525 від 19 вересня 2023 року, у позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі та без участі позивача (а. с. 1 зворотний бік). Представник відповідача Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області в підготовче засідання не з`явився. Міський голова надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 31). Третя особа приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Шамукова С.Ф. у підготовче засідання не з`явився, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову [PERSON] не має (а. с. 26). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні, отже суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою у підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини Суд установив, що [INFO] в с. Шкуратівка Сумського району Сумської області помер батько позивача [PERSON] (а. с. 5-7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920689500:01:003:0322, площею 3,5824 га, розташована на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право власності на яку посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1431 від 03 липня 2018 року (а. с. 14-15). За інформацією виконавчого комітету Ворожбянської міської ради, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого посвідчувався старостою сіл Шкуратівка, Нагірнівка, Цимбалівка, Череватівка Ворожбянської міської ради 25 червня 2021 року за №3-20 (а. с. 17). Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] заповів усе своє майно донці [PERSON] - позивачу в справі (а. с. 12). Згідно з інформаційними довідками з Спадкового реєстру №74112349 та №74112417 від 27 вересня 2023 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заведена. Від імені померлого зареєстровано заповіт №3-02 від 25 червня 2021 року, номер у спадковому реєстрі 68946093 (а. с. 26-30). 21 березня 2023 року позивач подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Справжність підпису [PERSON] на цій заяві була засвідчена радником з консульських питань Посольства України в Республіці Польща [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до письмових роз`яснень приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Шамукової С.Ф. від 12 вересня 2023 року, позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 9). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після батька, [PERSON] , який помер [INFO] , однак не може реалізувати своє право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України). Згідно з статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. VІ. Висновки суду Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивач [PERSON] з об`єктивних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що на момент відкриття спадщини перебувала за кордоном у Республіці Польща через введений в України воєнний стан, зумовлений військовою агресією Російської Федерації. Такі причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд визнає поважними. Крім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18, в якому ВС зазначає, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19). Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна [PERSON] , наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які є поважними, а також враховуючи, що представником відповідача визнано позовні вимоги [PERSON] , суд відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України дійшов до висновку про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні, виходячи з вимог ст. ст. 200, 206 ЦПК України. Задовольняючи позов, суд також виходить з того, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці останнього, у тому числі й ті, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за законом та в установленому порядку прийняли спадщину чи мають намір її прийняти відсутні, а визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18, в якому ВС зазначає, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». На підставі викладеного

Outcome: approved