Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за договорами позики, зокрема, й за Договором позики № 3378904 від 23.10.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, зокрема, й за Договором позики № 3378904 від 23.10.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] 23.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики № 3378904. Згідно п. 2.1 Договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням нього договору. Пунктом 2.3. Договору позики встановлено, зокрема, що сума позики складає 4 000,00 грн, строк позики - до 02.11.2021 (10 днів). У порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 06.06.2023 загальний розмір заборгованості становить 50 996,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 44 976,00 грн; заборгованість за процентами - 0,00 грн; заборгованість з комісії - 2 020,00 грн. Проте позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 30 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 23 980,00 грн, заборгованість з комісії - 2 020,00 грн. Окрім того, позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 2 684,00 та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.02.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за договорами позики, зокрема, й за Договором позики № 3378904 від 23.10.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] (а.с. 30-38, 40). У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, зокрема, й за Договором позики № 3378904 від 23.10.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] (а.с. 46-56, 58). 23.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики № 3378904 (а.с. 9-16). Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики - короткострокова (п. 2.3.1); мета отримання позики - придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.3.2); сума позики - 4 000,00 грн (п. 2.3.3); строк позики - до 02.11.2021 (10 днів) (п. 2.3.4) (а.с. 10). Згідно п. 2.4.2. Договору позики, середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований - 0.01000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (а.с. 10). Відповідно до п. 2.4.3. Договору позики, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований - 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (а.с. 10). Згідно п. 2.4.4. Договору позики, базова процентна ставка за позикою, фіксована - 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою (а.с. 10). Відповідно до п. 2.5 Договору позики, розмір процентів на прострочену позику, фіксований - 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою (а.с. 10). Долучені до матеріалів справи розрахунки (а.с. 27-29) свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики № 3378904 від 23.10.2021, станом на 06.06.2023 виникла заборгованість у розмірі 50 996,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 44 976,00 грн; заборгованість за процентами - 0,00 грн; заборгованість з комісії - 2 020,00 грн. Позивачем зазначено, що ним враховані принцип розумності, співмірності і пропорційності, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 23 980,00 грн, заборгованість з комісії - 2 020,00 грн. Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказане також узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18. В п. 32 Постанови зазначено, що зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості в загальному розмірі 30 000,00 грн. Разом з тим, ч. 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 1 342,00 грн від 2 684,00 грн, сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно з платіжною інструкцією № 0376440006 від 12.06.2023 підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 1 342,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с. 85-89); прайс-лист АО «Ліга Ассістанс» (а.с. 90-92); платіжна інструкція № 0370690000 від 12.05.2023 (а.с. 93); заявка про надання юридичної допомоги № 81 від 01.05.2023 на суму 9 000,00 грн (а.с. 94); витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.05.2023 на суму 9 000,00 грн (а.с. 95). На переконання суду, сума в розмірі 9 000,00 грн є обґрунтованою, об`єктивною і такою, що відповідає критерію розумності у даній конкретній справі. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018, у справі № 920/653/19 від 03.04.2020. В свою чергу з боку відповідача такого клопотання не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved