Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради №93 від 24.03.1994 позивачу було надано право на зайняття з сім`єю ізольованого приміщення, а саме квартири на [ADDRESS] . Разом з ним в ордер на жилу площу №265 від 19.06.1995 були також вписані та по теперішній час зареєстровані у вказаному жилому приміщенні колишня дружина позивача [PERSON] та його син [PERSON] , як члени сім`ї наймача. 18.02.2004 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 2011 року, а [PERSON] переїхав з квартири в 2019 році та почав проживати окремо. Відповідачі не опікуються житловим приміщенням вже протягом багатьох років. Жодних витрат на утримання приміщення в належному стані та оплати послуг відповідачі не здійснюють. Оскільки відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у зазначеному приміщенні, позивач вимушений нести додаткові витрати з оплати комунальних платежів та квартирної плати, тобто оплачувати за осіб, які зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів для усунення недоліків. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 07.08.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та пояснив, що колишня дружина [PERSON] не проживає у квартирі з 2011 року, а син [PERSON] з 2019 року. На даний час йому місце їх перебування невідомо. З [PERSON] розмовляв по телефону в останнє на початку 2022 року, син перестав виходити на зв`язок також. Спорів щодо квартири немає. Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі, із заявами та клопотаннями не зверталися. Представник третьої особи надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради №93 від 24.03.1994 позивачу було надано право на зайняття з сім`єю ізольованого приміщення, а саме квартири на [ADDRESS] . Разом з ним в ордер на жилу площу №265 від 19.06.1995 були також вписані та по теперішній час зареєстровані у вказаному жилому приміщенні колишня дружина позивача [PERSON] та його син [PERSON] , як члени сім`ї наймача (а.с.8). 18.02.2004 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в зв`язку з чим остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27.06.2023 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (головний наймач), [PERSON] (син) (а.с.9). Як вбачається із Акту про не проживання особи від 27.06.2023 за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає [PERSON] з 2011 року та [PERSON] з 2019 року по теперішній час (а.с.11). Свідок [PERSON] , яка проживає у вказаному будинку, в квартирі [ADDRESS] у сусідньому під`їзді, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , яку вона добре знала, років десять не проживає за вказаною адресою. Сина позивача свідок не бачила ще більше. Про наявність будь-яких спорів щодо квартири їй невідомо. Оскільки відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за осіб, які зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі\~№ 209/2642/18 від 09.12.2020\~при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за наявності одночасно двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням,\~за участю\~третьої особи\~Відділ\~надання адміністративних\~послуг виконавчого\~комітету Южненської\~міської ради необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В зв`язку з тим, що позивачем було заявлено дві позовні вимоги, а саме визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, від сплати судового збору за які позивач звільнений на підставі п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», то з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах на користь держави у розмірі 2147,20 грн., а саме 1073,60 грн. з кожного.

Outcome: approved