Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

04.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28.04.2023 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На час подання позову сторони разом не проживають та планують розлучитися. Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Позивач немає можливості належним чином забезпечити матеріально своїх дітей, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Відповідач сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 10.07.2023 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату,час, місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 28.04.2023 перебувають у зареєстрованому Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 590, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 08.09.2021 року, актовий запис № 09 (а.с. 8), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 06.09.2022 року, актовий запис № 469 (а.с. 7). Діти проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання за вих. № 001 від 17.07.2023 року, за підписом голови правління ОСББ «КОМФОРТ М-7» Кузьменко Т.В. (а.с. 23). Таким чином, судом встановлено, що на цей час малолітні [PERSON] , [PERSON] повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з останньою. Відповідач сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров`я, а також те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей не надає, має на утриманні малолітню [PERSON] , [INFO] , та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Так як позивач [PERSON] при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: approved