Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Представником позивача адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в якому представник позивача просив: визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по [ADDRESS] ; справу просив розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що в [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, в якому до своєї смерті мешкав чоловік позивача, [PERSON] , який помер [INFO] . Також в даному будинку проживала та проживає на даний час позивач. Будівництво вищевказаного будинку позивач разом зі своїм чоловіком розпочали у 1972 році і закінчили у 1988 році. 05 травня 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської міської Ради народних депутатів № 46 від 05.05.1989 року чоловіку позивача було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 липня 1989 року за реєстровим № 3260. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить голові колгоспного двору [PERSON] . В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, чоловік позивача, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на вказане домоволодіння. Про те, що чоловік позивача мав право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на покійного чоловіка, який вважається тільки головою колгоспного двору. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є власністю її родини, яка володіла ним багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. На даний час позивач оцінює свій житловий будинок в 100000 гривень. Ухвалою судді від 24 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2023 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. \~ \~ \~ \~У підготовче судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити повністю. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~на стороні\~відповідача -\~Семенівської державної\~нотаріальної контори\~Чернігівської області,\~завідувач Семенівської\~державної нотаріальної\~контори Чернігівської\~області Доля\~Наталія Миколаївна\~у підготовче\~судове засідання\~не з`явилася,\~будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~подала до\~суду письмову\~заяву,\~у якій\~просила суд\~розглянути справу\~без участі\~представника Семенівської\~державної нотаріальної\~контори на\~розсуд суду,\~та надала\~інформаційну довідку\~зі Спадкового\~реєстру,\~згідно даних\~якої до\~майна померлого\~ [INFO] [PERSON] \~Семенівською державною\~нотаріальною конторою\~Чернігівської області\~04\~квітня 2023\~року заведена\~спадкова справа\~№ 50/2023 (номер у Спадковому реєстрі 70480569) за заявою № 134 [PERSON] . З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У справі встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, в якому до своєї смерті мешкав чоловік позивача, [PERSON] , який помер [INFO] . Також в даному будинку проживала та проживає на даний час позивач. Будівництво вищевказаного будинку позивач разом зі своїм чоловіком розпочали у 1972 році і закінчили у 1988 році. 05 травня 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської міської Ради народних депутатів № 46 від 05.05.1989 року чоловіку позивача було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 липня 1989 року за реєстровим № 3260. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить голові колгоспного двору [PERSON] . В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, чоловік позивача, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на вказане домоволодіння. Про те, що чоловік позивача мав право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на покійного чоловіка, який вважається тільки головою колгоспного двору. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є власністю її родини, яка володіла ним багато років, та розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На даний час позивач оцінює свій житловий будинок в 100000 гривень. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку щодо можливості винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved