Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

18 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі по тексту ПАТ «ВБР») звернувся до суду із позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001 від «14» березня 2013 р. у розмірі 292 513 грн. 91 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14.03.2013 р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKAPNAIG.110960.001, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 334\~500 грн. строком до 13.03.2020 року. Процентна ставка за користування кредитом: 15, 50% річних, комісія за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Банк виконав свої обов`язки згідно приписів кредитного договору у повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 11.06.2015 р. утворилася заборгованість перед банком в розмірі 292 513, 91 грн., яка складалась з простроченої заборгованості: за тілом кредиту - 263 999, 80 грн.; по сплаті кредиту - 13 246, 2 грн.; поточної заборгованості по сплаті процентів - 4 676, 38 грн.;\~\~поточної заборгованості по сплаті процентів - 308, 03 грн., заборгованості по комісії -669, 00 грн.; а також пені 9 614, 61 грн. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком, 14.03.2013 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] був укладений договір поруки № РХ029031.111521.001, згідно пунктів 1,2 якого остання поручилася перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, Згідно п. 6 Договору поруки у випадку\~\~\~\~\~\~невиконання позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.10.2015 року позов ПАТ «ВБР» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001\~\~від 14.03.2013 року в розмірі 292 513, 91 грн., яка складається з простроченої заборгованості: за тілом кредиту - 263 999, 80 грн.; по сплаті кредиту - 13 246, 2 грн.; поточної заборгованості по сплаті процентів - 4 676, 38 грн.;\~\~поточної заборгованості по сплаті процентів - 308, 03 грн., заборгованості по комісії -669, 00 грн.; а також пені 9 614, 61 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 2 925, 13 грн. по 1462, 50 грн. в рівних частках з кожного.(а.с. 60-62 т.1). Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.01.2016 року задоволено заяву [PERSON] та скасовано заочне рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.10.2015 року позов ПАТ «ВБР» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа призначена до розгляду в загальному порядку в приміщенні суду (а.с. 97-98 т.1). 11 лютого 2016 року ПАТ «ВБР» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку із частковим погашенням заборгованості по кредитному договору, яка станом на 27.01.2016 року становила 282\~816, 76 грн., тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість(а.с. 112 ,125- 135 т.1). Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 132 від 27.11.2014 розпочато з 28.11.2014 року процедура виведення ПАТ «ВБР» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» з подальшим продовженням цих повноважень та подальшої процедури ліквідації ПАТ «ВБР» (а.с. 172-179 т.1). 20 травня 2016 року ПАТ «ВБР» подало до суду заяву про збільшення позовних вимог, зазначаючи, що станом на 16.05.2016 року заборгованість відповідачів перед ПАТ «ВБР» по кредитному договору № IKAPNAIG.110960.001 від «14» березня 2013 р. становить 371 313, 70 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 224 116, 45 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 26 978, 94 грн.; поточна заборгованість за процентами по кредиту - 1270, 00 грн.;\~\~прострочена заборгованість за процентами по кредиту 17602,39 грн., прострочена заборгованість по комісії по кредиту - 3345, 00 грн.; заборгованість за штрафами та /або пенею за кредитним договором -98\~000, 92 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів (а.с.124- 136 т.2). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2017 року справа передана до провадження судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В., ухвалою якого від 08.08.2017 року зазначена справа прийнята до провадження та призначена до розгляду по суті (а.с. 177, 193 т.2). 10.04.2020\~року \~до суду\~надійшло клопотання\~ПАТ «ВБР»\~в особі\~уповноваженої особи\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб на\~здійснення ліквідації\~ПАТ «ВБР»\~про залучення\~до участі\~у справі\~ в\~якості правонаступника\~позивача ПАТ\~«ВБР» -\~ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке також надіслало до суду аналогічне клопотання з посиланням на те, що між зазначеними юридичними особами 06.03.2019 року укладено договір №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, відповідно до якого до ТОВ «ГЛОБАЛ\~СПЛІТ» перейшли\~права вимоги\~за кредитними\~договорами,\~в тому\~числі й\~за кредитним\~договором \~№ IKAPNAIG.110960.001 від «14» березня 2013 р., укладеним з [PERSON] (а.с. 7-17, 61т.3). Ухвалою \~Чугуївського міського\~суду Харківської\~області від\~22.01.2021\~року залучено\~до участі\~у справі\~в якості\~правонаступника ПАТ\~«ВБР» -\~ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»(ЄДРПОУ 41904846) - а.с.95 т.3. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Від представника\~позивача ТОВ «ГЛОБАЛ\~СПЛІТ»26.04.2023 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на уточнені позовні вимоги не надали. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення відповідно до приписів.4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється назасадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожнасторона повиннадовести обставини,які маютьзначення длясправи іна яківона посилаєтьсяяк напідставу своїхвимог абозаперечень,крім випадків,встановлених цимКодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України кожна сторонаповинна довеститі обставини,на яківона посилаєтьсяяк напідставу своїхвимог абозаперечень,крім випадків,встановлених цимКодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно дост.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 14.03.2013\~р.\~між ПАТ\~«Всеукраїнський банк\~розвитку» та\~ [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ IKAPNAIG.110960.001,\~відповідно до\~підпунктів 1.2,\~1.3\~ \~якого банк\~надав позичальнику\~ у\~тимчасове користування\~на умовах\~повернення,\~строковості,\~платності грошові\~кошти в\~сумі 334\~500\~грн.\~на строк\~до 13.03.2020\~року.\~ Відповідно\~до підпунктів\~1.4,\~1.6\~договору процентна\~ставка за\~користування кредитом\~встановлена 15,\~50%\~річних,\~комісія за\~надання кредитних\~ресурсів у\~розмірі 0,20%\~від суми\~кредиту по\~договору,\~щомісяця в\~період сплати.\~ \~Відповідно до\~п.п.\~1.7,\~2.2\~ договору\~кредит надається\~позичальнику на\~придбання авто\~TOYOTA\~HIGHLANDER\~2013\~р.,\~який виступає\~в якості\~забезпечення виконання\~позичальником своїх\~зобов`язань щодо\~повернення кредиту.\~Згідно п.п.\~3.1.9\~банк має\~право достроково\~стягнути кредит,\~проценти та\~комісії в\~порядку,\~передбаченому п.п.\~2.10,2.11,3.1.5,3.1.6,при\~настанні умов,\~передбачених п.\~3.1.\~11 (а.с. 10-12 т.1, а.с. 66-68, 90-95 т.2). В забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань перед банком, 14.03.2013 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] був укладений договір поруки № РХ029031.111521.001, згідно пунктів 1, 2 якого остання поручилася перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, Згідно п. 6 Договору поруки у випадку\~\~\~\~\~\~невиконання позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до п.13,14 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.(а.с. 16-17 т.1, а.с.77-78 т.2). Відповідно до положень статей 553,\~554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання боржником свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України\~у редакції, чинній на день укладення договору поруки,порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1.3 кредитного договору сторонами визначено термін користування кредитом до 13 березня 2020 року. Згідно з пунктом 3.1.11 кредитного договору при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, банк на власний розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та/або процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. 17 лютого 2015 року ПАТ «ВБР» направив боржнику [PERSON] рекомендованим листом письмову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості в сумі 308\~641,34 грн. станом на 16.02.2015 у термін до 18 березня 2015 року, але не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення(а.с. 22, 22 зворот т.1, а.с.25 т.2). Таким чином, у зв`язку з порушенням позичальником [PERSON] умов кредитного договору банк, скориставшись своїм правом, передбаченим договором, змінив термін виконання зобов`язання, визначивши його 18 березня 2015року. Враховуючи, що умовами договору поруки сторонами передбачено п`ятирічний строк чинності поруки з дня настання терміну повернення кредиту, який спливає 13 березня 2020 року, в той час як позивач звернувся із позовом про солідарне стягнення заборгованості у червні 2015 року, суд вважає, що порука не припинена. Відповідно до\~статей 1054, 1055 ЦК України\~за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.\~Частиною першою\~статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Припинення зобов`язання регулюється главою 50 розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Згідно зі\~статтею 598\~ЦК України\~зобов`язання\~припиняється частково\~або у\~повному обсязі\~на підставах,\~встановлених договором\~або законом. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є\~зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування. Як вбачається з матеріалів справи при зверненні до суду з цим позовом ПАТ\~«ВБР» визначило розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 11.06.2015 року в розмірі 292\~513,91 грн. Подалі з урахуванням сплати [PERSON] частини заборгованості за кредитом: 28.01.15 в сумі 20000 грн., 28.04.15 в сумі 7500 грн., 15.05.2015 в сумі 10000 грн., 11.06.2015 в сумі 7500 грн. та 16.12.2015 в сумі 50000 грн., а також страхові платежі:23.03.2015 в розмірі 7770 грн., позивач 11.02.2016 року зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 282\~816,76 грн. (а.с. 76, 79-85 т.1, а.с. 125, 130 зворот, 131 зворот,132, 132 зворот т.1). 20.05.2016 року ПАТ\~«ВБР» надав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором , яка станом на 16.05.2016 року визначена в сумі 371\~313,70 грн.,з яких: поточна заборгованість за кредитом - 224 116, 45 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 26 978, 94 грн.; поточна заборгованість за процентами по кредиту - 1270, 00 грн.;\~\~прострочена заборгованість за процентами по кредиту 17602,39 грн., прострочена заборгованість по комісії по кредиту - 3345, 00 грн.; заборгованість за штрафами та /або пенею за кредитним договором -98\~000, 92 грн. (а.с. 124-136 т.2). Не погоджуючись з розміром нарахованої позивачем заборгованості за кредитним договором, сторона відповідача надала клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, і це клопотання було задоволено ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.12.2016 року (а.с.175-176 т.2). Відповідно до висновків судової економічної експертизи №142 від 31.05.2017 року, проведеною провідним судовим експертом Чумаченко Н.Л. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса, в обсязі наданих документів, відповідно до проведених досліджень, документально підтвердити суму заборгованості за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001 від 14.03.2013, визначену у розрахунку заборгованості станом на 16.05.2016 р., не надається за можливе, з причин, наведених у дослідницькій частині. В обсязі наданих документів, відповідно до проведених досліджень, документально підтвердити відповідність наявного у матеріалах справи розрахунку ПАТ «ВБР» заборгованості [PERSON] станом на 16.05.2016 р. за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001 від 14.03.2013, умовам зазначеного кредитного договору, не надається за можливе, з причин, наведених у дослідницькій частині. (а.с. 179-188 т.2). Дослідивши надані учасниками справи докази, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001 від 14.03.2013 року має місце, проте суд не погоджується з розміром та складом заборгованості відповідачів за вказаним кредитним договором з наступних підстав. Згідно з пунктом 1.2 вказаного кредитного договору грошові кошти надаються позичальнику на придбання автомобіля. Відповідно до додатку №1 (в таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) до кредитного договору визначено, що надається споживчий кредит(а.с. 10,13 т.1), тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів» (у відповідній редакції). Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено обов`язок сплати позичальником щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів\~у розмірі 0,20% від суми кредиту по договору. У додатку 1 до кредитного договору (в таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) передбачено щомісячну комісію в розмірі 0,20% за обслуговування кредитної заборгованості, що складає 669 грн. на місяць. Графік погашення кредиту викладено у додатку 2 до кредитного договору, в якому також визначається сума комісії 669 грн., яку має сплачувати позичальник на користь банку (а.с.13-15 т.1). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Однак ПАТ «ВБР» встановив у спірному кредитному договорі сплату щомісячної комісії як винагороду банку за надання кредитних ресурсів, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь. Банк нараховував, а відповідач [PERSON] мав сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, умови кредитного договору є нікчемними (недійсними) в частині встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за надання фінансового інструменту. Оскільки пункт 1.6 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії за надання кредитних ресурсів в терміни та у розмірах, визначених таблицею сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (Додаток 1) і графіком погашення кредиту (Додаток 2), є нікчемними, то вони є недійсними з моменту укладення кредитного договору. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів,\~за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Перерахунок та визначення фактичної заборгованості за тілом кредиту призведе, у свою чергу, до перерахунку та визначення фактичного розміру інших складових заборгованості, таких як, зокрема, проценти (відсотки) за користування кредитом та можливі штрафи і пені. Згідно\~ наданого\~ ПАТ\~«ВБР» розрахунку\~заборгованості на\~16.05.2016\~року за\~кредитною угодою\~№ IKAPNAIG.110960.001\~від 14.03.2013\~року(а.с.\~125-136\~т.2) позичальником [PERSON] погашена комісія за період з 18.03.2013 року по 16.05.2015 року в розмірі 20 070 грн. Тобто зазначена сума необґрунтовано стягнута банком за кредитним договором, тому ця сума підлягає зарахуванню в погашення кредиту, а нарахована прострочена заборгованість за комісією в розмірі 3345 грн. стягненню з відповідачів не підлягає. При здійсненні перерахунку заборгованості за процентами за користування кредитом необхідно врахувати ту обставину, що\~17 лютого 2015 року ПАТ «ВБР» направив боржнику [PERSON] письмову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості у термін до 18 березня 2015 року, але не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення. Тобто, у зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору банк, скориставшись своїм правом, передбаченим у договорі, змінив термін виконання зобов`язання, визначивши його 18 березня 2015 року. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 29.12.2022 № 640/15421/15-ц; від 28.12.2022 № 216/4295/20; від 28.12.2022 № 216/4295/20; від 27.12.2022 № 191/1981/21; від 21.12.2022 № 2011/20950/12; від 21.12.2022 № 344/7540/15-ц; від 21.12.2022 № 179/1447/20; від 21.12.2022 № 147/50/22; від 07.12.2022 № 359/10569/15-ц; від 07.12.2022 № 345/2315/21; від 07.12.2022 № 334/9595/14-ц; від 07.12.2022 № 723/437/15; від 30.11.2022 № 350/574/16; від 30.11.2022 № 569/16813/19; від 30.11.2022 № 350/574/16; від 23.11.2022 № 133/468/19; від 16.11.2022 № 2-861/11. Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, і зазначені правові висновки відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин. Позивач не заявляв вимог про застосування до виниклих правовідносин ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно зі статтею 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з відповідної дати, тому у кредитора відсутні підстави для стягнення після зміненої дати виконання зобов`язання процентів за користування кредитом, штрафів та пені, визначених договором. Отже,\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом,\~отриманим [PERSON] \~ від\~ПАТ «ВБР»\~за кредитним\~договором\~№ IKAPNAIG.110960.001 від 14.03.2013 року, припиняється 18 березня 2015 року, проте наданий позивачем розрахунок заборгованості складений без урахування припинення кредитного договору 18 березня 2015 року. Як вбачається\~з \~ наданого\~ ПАТ\~«ВБР» розрахунку\~заборгованості на\~16.05.2016\~року за\~кредитною угодою\~№ IKAPNAIG.110960.001\~від 14.03.2013\~року (а.с.\~125-136\~т.2) позичальником погашені відсотки за період після 19.03.2015 року по 16.05.2015 року в розмірі 39\~081,98 грн., тобто за період , коли відсотки не повинні бути нараховані кредитором. Тому зазначена сума підлягає зарахуванню на погашення кредитних коштів. Розмір поточної заборгованості по процентам на 18.03.2015 року складає 4527,41 грн., прострочена заборгованість по процентам на цю дату відсутня. Матеріали справи\~свідчать про\~те,\~що 06.03.2019\~ року між ПАТ «ВБР» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР» Міхно С.С. та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»(новий\~кредитор)\~укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001\~від 14.03.2013\~року,\~укладеним з\~позичальником [PERSON] ,\~що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників та витягом з реєстру боржників до договору № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, і відповідно до ст. 514 ЦК України до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшло право вимоги до відповідачів за цим кредитним договором (а.с. 8-16 т.3). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку ні ПАТ «ВБР», ні його правонаступнику ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»\~відповідачами не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 251095,39 грн. (224116,45 + 26978,94 =251095,39) та проценти за користування кредитом на 18.03.2015 р. в сумі 4527,41 грн., а також нарахована пеня до 18.03.2015 року в сумі 9\~180,19 грн., а всього 264802,99 грн. Однак з цієї суми підлягає вирахуванню сплачені після 19.03.2015 року відповідачами проценти за користування кредитом в сумі 39081,98 грн. та сплачена комісія в сумі 20\~070 грн., а всього 59151,98 грн. Таким чином\~суд вважає,\~що з\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] \~ \~в солідарному\~порядку на\~користь правонаступника ПАТ «ВБР» - ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»\~підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № IKAPNAIG.110960.001 від 14.03.2013 року станом на 19.03.2015 року в сумі 205 651,01 грн. (264802,99 59151,98 = 205651,01). В іншій частині позовних вимог про стягнення комісії та прострочених відсотків, а також пені, нарахованих після 19.03.2015 року слід відмовити. Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на час звернення ПАТ «ВБР» до суду з цим позовом розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно доч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2056,51 грн., тобто по 1028, 25 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial