Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним цивільним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики (борговими розписками) від 28 грудня 2018 року в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США. та від 16 грудня 2020 року в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 7326 (сім тисяч триста двадцять шість) гривень. В обґрунтування цих вимог зазначив, що 28 грудня 2018 року він надав [PERSON] у позику кошти в сумі 4000 доларів США, із поверненням запозичених коштів до 28 грудня 2019 року, про що було складено розписку. Вподальшому, 16 грудня 2020 року він знову надав [PERSON] у позику кошти в сумі 14500 доларів США, під п`ять відсотків місячних, які вона зобов`язалася повернути при першій потребі, про що було також складено розписку. В порушення взятих на себе зобов`язань, позичальник свої зобов`язання по поверненню запозичених коштів не виконав, на відповідні звернення з приводу їх повернення, відповідачка жодним чином не реагує, що змушує його звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2022 року, вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 28 грудня 2022 року відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. 14 лютого 2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому адвокат Малик Олександр Володимирович, який діяв в інтересах відповідача [PERSON] відповідно до ордеру серії АР № 1112923 від 10 лютого 2023 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 07 лютого 2023 року, зазначив, що відповідач позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості за договором позики (борговою розпискою) від 28 грудня 2018 року в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США., визнає, та не заперечує щодо її задоволення. Натомість, іншу позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором позики (борговою розпискою) від 16 грудня 2020 року в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., не визнає, оскільки цих грошових коштів від [PERSON] у позику не отримувала та розписку про їх отримання не складала та не підписувала. Вподальшому, 02 березня 2023 року адвокат Малик Олександр Володимирович звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із письмовим клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 02 березня 2023 року, визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] в судове засідання у вказаній цивільній справі. Продовжено строк підготовчого провадження у справі не більше ніж на тридцять днів з дня постановлення цієї ухвали. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 23 травня 2023 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Відтерміновано розгляд по суті клопотання адвоката Малика Олександра Володимировича про призначення судової почеркознавчої експертизи до 01 червня 2023 року. 01 червня 2023 року адвокат Малик Олександр Володимирович подав заяву про відвід судді, в задоволенні якої йому ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06 червня 2023 року (під головуванням судді Аліменка Ю.О.), було відмовлено. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30 червня 2023 року, частково задоволене клопотання адвоката Малика Олександра Володимировича про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. По справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення яких поставлено питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у розписці від 16 грудня 2020 року, - особисто [PERSON] ? З метою збирання матеріалів для проведення експертизи, зобов`язано відповідача [PERSON] надати суду в п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, вільні зразки почерку і підпису, а саме рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані нею до дати складання досліджуваного документа (16.12.2020 року) у кількості не менше ніж 15, та умовно-вільні зразки почерку і підпису, а саме зразки почерку та підпису, виконані нею до виникнення справи, але пов`язані з обставинами цієї справи, або виконані після виникнення справи, але не в зв`язку з її обставинами, у кількості не менше ніж 15 (наприклад: тексти, підписи, що належать до службової переписки, автобіографії, особисто заповнені анкети, заяви, листи, підписи в установчих, приватизаційних документах, посвідченнях, договорах, заявах про видачу паспорта, платіжних відомостях, касових ордерах, пенсійних справах, анкетах, щотижневиках, блокнотах та інших документах тощо), а також з`явитися до суду для відібрання експериментальних зразків почерку та підпису у кількості не менше ніж на 10-15 аркушах (щодо почерку), та не менше 5-8 (щодо підпису). Роз`яснено [PERSON] , що у разі ухилення учасника справи від подання необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст.109 ЦПК України). Копію ухвали суду від 30 червня 2023 року, відповідач [PERSON] отримала безпосередньо в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, про що надала розписку, яка наявна в матеріалах цивільної справи. Отже, із обов`язком щодо надання матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи, та негативними наслідками їх ненадання, відповідач була ознайомлення під особистий підпис. Адвокат Малик Олександр Володимирович листом, який надійшов 06 липня 2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області та зареєстрований за вхідним № Еп-1675/23-Вх, повідомив, що договір про надання правової допомогою б/н від 07 лютого 2023 року, який був укладений між ним та відповідачем [PERSON] , на підставі якого був виданий ордер серії АР № 1112923 від 10 лютого 2023 року, припиняє свою дію 07 липня 2023 року, а тому просить подальше листування здійснювати виключно з відповідачем. 04 серпня 2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого судового експерта сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Пилипчук Наталії Миколаївни про надання вільних зразків підписів [PERSON] , що виконані в період часу з 2018 року по 2021 рік, в кількості 5-10 документів (наприклад: заяви на відпустку, довіреність, договори на постачання газу, світла та інші документи тощо); та умовно-вільних зразків підписів [PERSON] . Зазначене клопотання судового експерта Пилипчук Н.М. про надання вільних та умовно-вільних зразків підписів, одночасно із копією ухвали судді від 14 серпня 2023 року про поновлення провадження у справі, було направлене на адресу відповідача [PERSON] , які вона особисто отримала 13 вересня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового направлення, яке наявне в матеріалах справи, однак вільні та умовно-вільні зразки свого підпису, які необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи, експерту не надала, та в судове засідання, призначене на 21 вересня 2023 року на 15год.00хв., не з`явилася без поважних причин. В результаті саме дій відповідача [PERSON] , яка на вимогу судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Пилипчук Н.М., не надала вільних та умовно-вільних зразків підписів, які необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи, зазначена експертиза не була проведена, про що свідчить повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 19 вересня 2023 року № СЕ-19/102-23/12844-ПЧ. 21 вересня 2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява адвоката Малика Олександра Володимировича про відкладення розгляду даної справи, який в порушення вимог ст.62 ЦПК України не надав документа, що підтверджують його повноваження, як представника відповідача [PERSON] , оскільки як зазначено вище особисто адвокат Малик О.В. у листі, який надійшов 06 липня 2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області та зареєстрований за вхідним № Еп-1675/23-Вх, повідомив, що договір про надання правової допомогою б/н від 07 лютого 2023 року, який був укладений між ним та відповідачем [PERSON] , на підставі якого був виданий ордер серії АР № 1112923 від 10 лютого 2023 року, припинив свою дію 07 липня 2023 року. Відповідач [PERSON] , явка якої згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 02 березня 2023 року визнана судом обов`язковою, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 04 жовтня 2023 року на 09год.00хв. в черговий раз (повторно) не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та/або клопотань щодо відкладення розгляду справи не подала, повторно призначення судової почеркознавчої експертизи не ініціювала. За приписами частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно положень частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] (її представника). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останньою не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду даної справи, а також беручи до уваги вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача (його представника). Представник позивача [PERSON] - адвокат Довгалюк Леся Іванівна в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у поданому позові. Заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] - адвоката Довгалюк Л.І., з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною четвертою статті 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі № 6-63цс13. Факт укладення між сторонами договорів позики підтверджується письмовими розписками. Так, згідно розписки, яка датована 28 грудня 2018 року, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США., терміном на 1 (один) рік. Відповідно до розписки, яка датована 16 грудня 2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., під п`ять відсотків місячних, які зобов`язується повернути при першій потребі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 599 цього ж Кодексу, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Боргові документи, тобто розписки відповідача [PERSON] , які датовані 28 грудня 2018 року та 16 грудня 2020 року до Калинівського районного суду Вінницької області представлені позивачем [PERSON] , на розписках напис про повернення боргу відсутній. 02 грудня 2022 року позивач [PERSON] надіслав на адресу відповідача [PERSON] письмові претензії, в яких просив повернути йому суми боргу за договорами позики (борговими розписками) від 28 грудня 2018 року в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США., та від 16 грудня 2020 року в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., до 10 грудня 2022 року. Відповідач [PERSON] отримавши зазначені претензії особисто 07 грудня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене до поданого цивільного позову, суми боргу за договорами позики (борговими розписками) від 28 грудня 2018 року в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США., та від 16 грудня 2020 року в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., позивачу [PERSON] не повернула. За вищевказаних обставин, позовні вимоги про стягнення суми боргу за договорами позики (борговими розписками) від 28 грудня 2018 року в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США., та від 16 грудня 2020 року в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США., підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) та Верховного Суду у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №750/2000/18. В зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати позивача у виді судового збору, понесені ним при звернені до суду з цим позовом у розмірі 7326 (сім тисяч триста двадцять шість) гривень, підлягають стягненню з відповідача. Заяв про розподіл інших видів судових витрат до суду не надійшло. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved