Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Колотуха І.О., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 135914 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 11.11.2021 Закарпатським апеляційним судом з відповідача на користь позивача стягнуто борг в сумі 459000 грн. На даний час рішення не виконано. Доказом невиконання відповідачем рішення суду є витяг з ЄРДР по факту навмисного невиконання рішення суду. Вказує, що відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначає, що згідно з розрахунком індексу інфляції борг з інфляційним збільшенням суми складає 122107 грн., 3 % річних складає 13807 грн., а разом 135914 грн. (13807 + 122107 = 135914). Крім того, позивач зазначає, що при поданні позову він поніс судові витрати на суму судового збору, а також плануються витрати на правничу допомогу. Процесуальні дії по справі, заяви та позиція сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2022 позовну заяву залишено без руху. При цьому 01.12.2022 представником позивача додано квитанцію про доплату судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. У судовому засіданні 18.04.2023, заслухавши думку представника відповідача, судом протокольною ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати визнано явку позивача обов`язковою для дачі пояснень. 27.07.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.07.2023 № 63033 про стан боргу відповідача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листі, виданого на підставі постанови Закарпатським апеляційним судом від 11.11.2021 у справі № 308/1419/20. 14.09.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання, у якому зазначено, що після отримання позивачем уточненого розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювалися проплати за період з 11.11.2021 до 11.11.2022. Разом з тим, виникла необхідність уточнення розрахунку боргу, яка відповідно становить 130023 грн., з яких: 3 % річні у сумі 13807 грн., інфляційне збільшення суми боргу у сумі 116216 грн. Враховуючи наведене, просить взяти до уваги наведений розрахунок при ухвалені рішення у справі та задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні 31.07.2023 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що оскільки тривалий час перебував за кордоном даною справою займався його адвокат, якому він надав усі документи. Саме його представник звертався із виконавчим листом за рішенням суду у виконавчу службу. Просив позов задовольнити. Крім того, позивач в судовому засіданні просив долучити до справи лист відділу державної виконавчої служби від 26.07.2023 № 63033 про стан боргу відповідача у виконавчому провадженні, оскільки такий отримав лише після того, як повернувся в Україну після тривалого перебування за кордоном. Заслухавши клопотання позивача, думку представника відповідача, який зазначив, що такий доказ подано з пропуском встроку становленого у ЦПК України, та просив такий не приймати до розгляду, суд вважає за можливе лист відділу державної виконавчої служби від 26.07.2023 № 63033 про стан боргу відповідача прийняти до розгляду, оскільки позивачем обгрунтовано неможливість його подання у встановлений строк, з причини тривалого перебування за кордоном. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, доповнив, що саме він отримував виконавчий лист по справі №308/1419/20 та звертався до виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження. Відповідач вказане рішення не виконує, однак який борг у боржника у вказаному виконавчому провадженні йому не відомо. Просив позов задовольнити та при ухваленні рішення врахувати поданий уточнений розрахунок боргу. Представник відповідача адвокат Січка В.В. в судовому засіданні заперечив щодо позову та просив в його задоволенні відмовити за недоведеністю. Зазначив, що кожна сторона повинна довести обставини на які посилається. У відповідності до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішеня здійснюється на підставі виконавчого листа виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Позивачем на підтвердження своїх вимог додано знеособлене рінення та розрахунок, проте не доведено, що розпочато процедуру виконання судового рішення. Крім того, поданий позивачем розрахунок вважає не обгрунтованим. Вказав, що відповідачу відомо про рішення Закарпатського апеляційного суду від 11.11.2021, і що він його виконує, а докази цього наявні у ВДВС. При цьому, зауважив, що відповідач не зобов`язаний надавати такі докази. Щодо поданого представником позивача розрахунку боргу, просив такий не приймати до розгляду, оскільки фактично такий є заявою про зменшення позовних вимог та поданий не в порядку і строки визначені ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.11.2021 (справа № 308/1419/20) задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] . Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2021 скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину заборгованості за договором позики в розмірі 459000 грн. та 6885 грн. сплаченого судового збору. Крім того, встановлено що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №12022071170000596, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України. Із змісту доданої до позову копії витягу з ЄРДР слідує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом того, що 26.10.2022 до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали з Ужгородської окружної прокуратури про те, що [PERSON] , діючи з прямим умислом не виконує рішення суду по стягненню з нього боргу відповідно до виконавчого провадження, шляхом того, що зареєстрував у власних будинках неповнолітніх осіб, чим унеможливив реалізацію вказаних будинків на торгах. Також додано розрахунок індексу інфляції за період 11.11.2021 - 11.11.2022, сукупний індекс інфляції 126,603%, 126,603%*459000 грн.=581107,77 грн., 581107-459 000=122 107 грн. та розрахунок 3 % річних за період 11.11.2021 - 31.12.2021 (51 день), який становить 1924,03 грн. і за період 01.01.2022 - 11.11.2022 (366 днів), в розмірі 11883,70 грн. Сума нарахованих процентів 13807,73 грн. Згідно листа заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ванжеги М.Р. від 26.07.2023 № 63033 на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебуває виконавче провадження №67785606 по виконанню виконавчого листа № 308/1419/20, виданого 02.12.2021 Закарпатським апеляційним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину заборгованості за договором позики в розмірі 459000 грн. та 6885грн. сплаченого судового збору. При примусовому виконанні ВП №67785606 щодо виконання виконавчого листа № 308/1419/20 від 02.12.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти у розмірі 39358,37 грн. Залишок боргу складає суму 426526,63 грн. Відповідно до доданого представником позивача уточненого розрахунку, з урахуванням стягнутих з відповідача коштів при примусовому виконанні виконавчого листа у виконавчому провадженні №67785606, 3%: з 11.11.2021 по 03.02.2022 з суми 459000 = 3206 грн.; з 04.02.2021 по 04.10.2022 з суми 457242 = 9169 грн.; з 05.10.2022 по 11.11.2022 з суми 446734 = 1432 грн. Разом 3206+9169+1432=13807 грн. Інфляційне збільшення суми боргу: з 11.11.2021 по 03.02.2022 з суми 459000 = 12498 грн.; з 04.02.2021 по 04.10.2022 з суми 457242 = 92550 грн.; з 05.10.2022 по 11.11.2022 з суми 446734 = 11168 грн. Разом 12498+92550+11168=116216 грн. Всього: 3% річні у сумі 13807 грн. + інфляційне збільшення суми боргу 116216 грн. = 130023 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. ч. 1, 4 ст.\~631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.\~ Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Враховуючи наведене, з ухваленням рішення про стягнення заборгованості за договором позики зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак у позивача є право на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як встановлено судом, постанова Закарпатського апеляційного суду від 11.11.2021 у справі №308/1419/20 набрала законної сили 11.11.2021 року, відтак з цього моменту у позивача виникло право на стягнення сум за ст. 625 ЦК України. Так, згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №206/7190/14-ц, з моменту набрання рішенням законної сили у позивача виникло право на стягнення сум за ст. 625 ЦК України, оскільки з цього моменту права кредитора за кредитним договором, який припинився у зв`язку із достроковим стягненням кредиту, трансформувалися в охоронні правовідносини. Суд звертає увагу і на те, що у відповідача, відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, наявний обов`язок виконувати вказане вище рішення, незалежно від факту звернення позивача до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, відтак посилання представника відповідача на необхідності доведення стороною позивача, що розпочато процедуру виконання судового рішення, суд оцінює критично. Відомостей про те, що рішення Закарпатського апеляційного суду від 11.11.2021 у справі №308/1419/20 виконано відповідачем у повному обсязі надано не було. При цьому суд враховує, що згідно з листом заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ванжеги М.Р. від 26.07.2023 № 63033 при примусовому виконанні виконавчого листа № 308/1419/20 від 02.12.2021 у виконавчому провадженні №67785606 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти у розмірі 39358,37 грн. та залишок боргу складає суму 426526,63 грн. Тобто, відповідачем здійснюється часткове виконання рішення суду, за яким з нього стягнуто заборгованість за договором позики. Дослідивши зазначені докази, суд приходить до висновку, що такими не підтверджується виконання рішення Закарпатського апеляційного суду від 11.11.2021 у справі №308/1419/20 у повному обсязі, й такі не спростовують наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором. З наданого представником позивача уточненого розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих трьох процентів річних від простроченої суми складає 13807 грн., а інфляційне збільшення суми боргу 116216 грн., всього 130023 грн. Суд також приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок та вважає, що саме така сума підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . Окрім того, звертає увагу, що представник відповідача заперечував щодо прийняття до розгляду вказаного розрахунку, однак такий стороною відповідачем не було спростовано, та не надано свій контррозрахунок. Відтак, позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем зобов`язання про стягнення з нього грошової суми, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. Суд у даній справі також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є підставною та обґрунтованою, а викладені в ній обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1300,23 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved