Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] вона народила від відповідача [PERSON] доньку [PERSON] , запис про батька дитини було вчинено відповідно до ст. 135СК України. Де-якій час позивачка та відповідач проживали разом однією сім`єю. Але на даний час вони разом не проживають. Відповідач по справі матеріальної допомоги по утриманню доньки не надає.Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, визнати [PERSON] батьком [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. Ухвалою суду від 31 травня 2023 провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник позивачки [PERSON] надав до суду заяву якою просив проводити розгляд справи без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримуються позивачем у повному обсязі.. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився надав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги у повному обсязі, судовий розгляд просив проводити без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18.10.2013 року батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Як зазначає позивачка в позовній заяві відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про народження дитини зі слів матері у відповідності до ст.135 СК України. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] підтверджує, що є батьком малолітньої [PERSON] [INFO] та визнає позовні вимоги в цій частині. Згідно ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині визнання батьківства не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідно до статей 180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, є фізично здоровим, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у зазначеному у позовній заяві розмірі Тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, вимог ст. 183 СК України та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки та на користь держави необхідно стягнути судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved