Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. 04.05.2023 до Шполянського районного суду Черкаської області за підсудністю від Деснянського районного суду міста Києва надійшов позов, в якому позивач просив: - визнати спільним майном подружжя, [PERSON] та [PERSON] , легковий автомобіль CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ, який зареєстрований за [PERSON] ; - припинити право спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль CHEVROLET AVEO; - виділити вказаний автомобіль [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за (одну другу) частку ринкової вартості легкового автомобіля CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва в сумі 70000,00 грн. та судовий збір в сумі 1610,40 грн. Позов мотивований тим, що в період перебування у шлюбі, а саме в травні 2017 року був придбаний зазначений автомобіль за спільні кошти, надані батьками колишнього подружжя. На даний час автомобіль знаходиться в повному користуванні відповідача, разом з документами. Оскільки позивач не претендує на користування автомобілем, тому вважає за доцільне залишити автомобіль відповідачу, отримавши компенсацію в розмірі ринкової вартості автомобіля. Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача грошової компенсації, оскільки позивач не надав суду доказів, що автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності. Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому вказав, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності. Грошові кошти на купівлю автомобіля були надані батьками позивача в розмірі 120000 грн та батьками відповідача в розмірі 50000 грн. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.05.2023 було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 08.05.2023 було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, відмовити. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 01.08.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шполянського\~районного суду\~Черкаської області\~від 23.08.2023\~було в\~порядку ст.12\~ЦПК України\~запропонувано позивачу\~та відповідачу\~в п`ятиденний\~строк з\~моменту отримання\~даної ухвали,\~надати суду докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, зазначені в ухвалі. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2022 у справі №754/7194/22 укладений 19.02.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За змістом відповіді на запит № 150059080 від 25.10.2022 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ, зареєстрований 03.05.2017 за [PERSON] (а.с.77-78). Згідно звіту про експертну грошову оцінку колісного транспортного засобу, виконаного ТОВ «Юні Пак» вартість колісного транспортного засобу автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO, легковий, СЕДАН В, номерний знак: [NUMBER] , 2006 року випуску становить 146280,00 грн (а.с.113-147). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст.60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Вимогами ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - Постанова Пленуму ВСУ №11), роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. У справі, що перебуває на розгляді, суд встановив, що легковий автомобіль CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва, був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, у зв`язку з чим є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідач, не надав доказів для спростування презумпції спільності права власності подружжя на автомобіль. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі (стаття 71 СК України), спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7\~СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. У пунктах 1-3 частини першої статті 365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. У такому випадку, заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Оцінюючи положення частини п`ятої\~статті 71 СК України\~як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід виходити з того, що ця норма права не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Так, позивач просить суд визнати спільним майном подружжя, [PERSON] та [PERSON] , легковий автомобіль CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ, який зареєстрований за [PERSON] . Припинити право спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль CHEVROLET AVEO. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за (одну другу) частку ринкової вартості легкового автомобіля CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва. Згідно з частиною другою\~статті 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За змістом частини другої\~статті 71 СК України\~неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення. У даній справі позивач не претендує на те, щоб автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Навпаки вона дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача. У постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~і\~статті 365 ЦК України\~з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК\~Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі\~статтею 365 ЦК України\~заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Крім того, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої\~статті 71 СК України\~згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої\~статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у відповідача коштів для одноразової виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2023 у справі №742/3786/17. Щодо вимоги про припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль. Як зазначав вже суд автомобіль є неподільною річчю. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення автомобіля у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої вимоги. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка вказана в постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (п.40). Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за грошову компенсацію за (одну другу) частку ринкової вартості легкового автомобіля CHEVROLET AVEO, 2006 року виробництва, в розмірі 70000,00 грн, одночасно позивачем як доказ вартості майна надав звіт оцінювача, згідно якого вартість автомобіля в розмірі 146280,00 грн, відповідно вартості автомобіля становить 73140,00 грн. Втім,\~відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. За таких обставин, суд задовольняє вимоги позивача частково, зокрема щодо визнаня спільним майном подружжя легкового автомобіля, виділення автомобіля відповідачеві та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі\~задоволення\~позову -\~на\~відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов задовольняється чатсково, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати у справі у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. Водночас судовий збір в розмірі 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, в задоволенні якої судом відмовлено суд залишає на рахунку позивача.

Outcome: approved