Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що 07.05.2009 року складено відповідний актовий запис № 160. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Позивач та відповідач разом не проживають з 5 січня 2023 року, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підгримують. За словами позивача, чоловік зрадив їй. Вони з відповідачем мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому наразі подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач звертає увагу, що будь-які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON] , яка народилася [INFO] . Претензій щодо визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні позивач та відповідач один до одного не мають. Позивач наголошує, що перебування в даному шлюбі суперечить власним моральним принципам та інтересам, а тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, як наслідок, виникла необхідність звернутися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, адже відсутні ознаки сім`ї передбачені ст. 3 Сімейного кодексу України, а саме спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки між подружжям. Позивач вказує, що рішення розірвати шлюб є виваженим та свідомим, подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем стали неможливими, поновлювати сімейно - шлюбні відносини позивач не має наміру. На підставі викладеного, позивач просить суд не надавати сторонам строк на примирення, передбачений ст. 111 СК України та розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що 07.05.2009 року складено відповідний актовий запис № 160. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від її представника адвоката Мельник О.С. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 25.09.2023 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 07.05.2009 року складено відповідний актовий запис № 160, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як стверджує позивачка протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підгримують. За словами позивача, чоловік зрадив їй. Вони з відповідачем мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому наразі подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved