Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 20 000 грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 червня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №330. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Вказано, що на сьогоднішній день відповідач не хоче та не приймає ніякої участі в утриманні дитини, матеріально не допомагає, у зв`язку з чим вона з дитиною опинилися в дуже скрутному матеріальному становищі. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає сплачувати аліменти на утримання доньки, при цьому, працює і має постійний заробіток вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Позивач зазначає, що відповідач працює, отримує заробітну плату, є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання позивач подала\~ заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання від відповідача надійшла заява про визнання ним позову, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 червня 2015 року між [PERSON] , [INFO] \~ та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18 червня 2015 року, серії [NUMBER] , актовий запис №330. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14 квітня 2021 року, серії [NUMBER] . Разом з тим, на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть та разом не проживають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків із утримання дочки, а дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліменти в, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. в дохід держави.

Outcome: approved