Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Ухвалою суду від 14.09.2023 виправлено описку допущену у повному тексті рішення Оболонського районного суду міста Києва у цивільній справі №758/1832/22 та вважати правильною датою ухвалення рішення «18 серпня 2023 року» замість вказаної дати «18 серпня 2923 року». 07.09.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти у розмірі 97982,40 грн, 3% річних у розмірі 789,23 грн, інфляційні нарахування у розмірі 3573,97 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1023,45 грн, врешті позовних вимог відмовлено. У поданій заяві представник відповідача ставить питання про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу на загальну суму 34 000,00 грн, а також витрат представника відповідача, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту на загальну суму 2265,32 грн, на обґрунтування заяви надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП [PERSON] , договір про надання послуг № 11-07/22 від 11.07.2022, акт наданих послуг від 11.07.2022 та квитанції про сплату, електронні квитки. Крім того, у обгрунтування поданої заяви представник відповідача послався на позицію, викладену у постанові Верховного суду від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17, відповідно до якої при стягненні витрат на правову допомогу необхідно врахувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору. 14.09.2023 на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшов відзив на заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу, в якому представник позивача просить відмовити у задоволенні заяви, з підстав викладених у відзиві. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись. При цьому, у судовому засіданні 20.09.2023 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав подану заяву у повному обсязі та просив її задовольнити. У судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та просила суд відмовити в її задоволенні. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши учасника судового процесу, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 97982,40 грн, 3% річних у розмірі 789,23 грн, інфляційні нарахування у розмірі 3573,97 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1023, 45 грн. Врешті позовних вимог, відмовлено. У заяві, яка була направлена представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду після ухвалення судового рішення у справі, представник відповідача серед іншого просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 34 000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки спір є малозначним. Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Отже, у малознічній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Матеріали справи не містять жодного документу, що підтверджував би надання відповідачу правничої допомоги саме адвокатом. Судом також це не встановлено. Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимоги представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 34000,00 гривень. Посилання представника відповідача на постанову Верховного суду від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17 відповідно до якої, «при стягненні витрат на правову допомогу необхідно врахувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору», суд не бере до уваги, оскільки у вказаній справі оспорювані процесуальні дії вчинялися за дії ЦПК України 2004 року, правову допомогу надавав адвокат, а спірне питання стосувалося залучення його до участі у справі як особи, що надає правову допомогу, що необхідно для відшкодування витрат на правову допомогу. Натомість у цій справі процесуальні дії вчинено за дії ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року, правову допомогу відповідачу надавав ФОП [PERSON] , який не є адвокатом. Стосовно вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат представника відповідача, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту на загальну суму 2265,32 грн, слід зазначити наступне. Частинами 1, 3 ст. 138 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача [PERSON] - [PERSON] долучено копії електронних квитків на потяг за маршрутом Кропивницький - Київ та у зворотньому напрямку: від 28.02.2023 вартістю 389,11 грн, від 01.03.2023 вартістю 401,37 грн, від 07.06.2023 вартістю 430,47 грн, від 09.06.2023 вартістю 427,31 грн, від 20.06.2023 вартістю 221,75 грн, від 21.06.2023 вартістю 395,31 грн, на загальну суму 2265,32 грн. Зважаючи на наведене вище, ураховуючи, що за результатами розгляду даної справи вимоги позивача до відповідача на загальну суму 164363,33 грн були задоволені частково, а саме у розмірі на загальну суму 102345,60 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат представника відповідача, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту з позивача на користь відповідача пропорційно до обгрунтовано заявлених вимог, що становить 854,75 грн із розрахунку: (164363,33 грн (сума заявлених вимог) - 102345,60 грн (сума задоволених вимог)) : 164363,33 грн (сума заявлених вимог) х 2265,32 грн (сума витрат на переїзд). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/1832/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У решті заявлених вимог слід відмовити. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Outcome: partial