Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

АТ КБ\~"ПриватБанк"\~звернулося до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідачана\~їх користь заборгованість у розмірі 44235,11 грн. за кредитним договором станом на 11.07.2022 року та\~ судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 22.03.2010 року позивач та відповідач уклали кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.\~ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 47000 грн. Відповідач не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, через що, станом на 11.07.2022 року, має заборгованість перед позивачем в сумі 44235,11 грн., яка складається з наступного: 37803,26 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6431,85 грн. заборгованість за простроченими відсотками. 13.09.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 06 грудня 2022 року цивільна справа була прийнята до розгляду суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Шендриком К.Л., у зв`язку з перебуванням судді Замкової Я.В. на лікарняному, розгляд справи було продовжено за правилами спрощеного позовного провадження. 07.04.2023 року представник відповідача адвокат Юрочкін ЮВ. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав. На обґрунтування відзиву зазначив, що у 2010 році між сторонами було укладено кредитний договір, однак заперечує факт отримання відповідачем кредитних карток 14.08.2017 року та 20.05.2021 року. Також вказує, що максимальний кредитний ліміт було встановлено 06.07.2020 року у розмірі 42968,77 грн., а 07.09.2021 року його було зменшено до 0 грн. Зазначає, що станом на 11.07.2022 року від імені відповідача невстановлена особа сумарно сплатила банку на погашення за наданим кредитом в період з 01.08.2019 року по 31.07.2021 року у сумі 38968,16 грн. Таким чином, борг за тілом кредиту становить 0 грн. Однак банк спрямував вказані кошти на погашення відсотків, пені та комісії, хоча зазначає, що відповідач не отримувала кредитних карток у 2017 році та у 2021 році. Також вказує, що позивачем не доведено те, що між сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплата відсотків, а тому підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6431,85 грн. немає. \~ \~ \~ \~25.04.2023 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що зміст кредитного договору був зафіксований у заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, тобто кредитний договір був укладений у письмовій формі, є дійсним та відповідає нормам чинного законодавства. Також вказують, що відповідачу було надано кредитну картку № [NUMBER] та встановлено розмір кредитного ліміту до 47000 грн. Крім того, відповідач звернулась до банку із заявою про перевипуск карти, внаслідок чого картка з новим строком дії була приєднана до раніше відкритого клієнту рахунку, а тому вся заборгованість за кредитним лімітом відображається та враховується на перевипущеній картці. Щодо порядку погашення заборгованості та його черговості вказують, що вони обумовлені кредитним договором. також вказують, що відповідач до певного часу належним чином виконувала умови кредитного договору, тому посилання, що відповідач не знав про умови кредитного договору не відповідає дійсності. Представник позивача разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов повністю. Представник відповідача надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з урахуванням зазначених у відзиві обставин. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2010\~року позивач\~та відповідач\~уклали кредитний\~договір б/н,\~шляхом підписання\~анкети-заяви.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~ним заява\~разом з\~"Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг",\~"Правилами\~користування платіжною\~карткою",\~і "Тарифами\~Банку"\~складає між\~ним та\~банком договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві,що підтверджується копіями анкети-заяви, витягом з тарифів, витягом з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23-53). Відповідно до довідок (а.с.21-22, 128), відповідач на підставі кредитного договору отримала кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 14.08.2017 року з терміном дії 05/21 та типом картки «Універсальна Gold» та № [NUMBER] , дата відкриття 20.05.2021 року з терміном дії 02/24 та типом картки «Універсальна Gold», кредитний ліміт по яким змінювався. Відповідно до виписки за договором № б/н за період 14.08.2017 року по 12.07.2022 року (а.с.16-20, 131-134), відповідач активно користувалась кредитними коштами, внаслідок чого витрати склали 181609,66 грн., а надходження 137374,55 грн. Згідно з\~наданим банком\~розрахунком (а.с.\~8-15),\~відповідач\~станом на\~11.07.2022\~року,\~ має заборгованість перед позивачем в сумі 44235,11 грн., яка складається з наступного: 37803,26 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6431,85 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. \~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 \~ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч .ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У анкеті-заяві позичальника від\~22.03.2010 року\~процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання\~у вигляді\~грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про\~погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути\~складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.03.2010 року, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,\~як\~невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці\~Витяг з Тарифів та Витяг з Умов\~розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вказана позиція висловлена у\~постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 вважає, що «… неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що\~найбільш сприятливі для задоволення позову. \~ \~ \~ \~За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні\~запропоновані\~відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин». Крім того, у зазначеній постанові, Велика Палата Верховного Суду вказує, що\~обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем\~Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості\~використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття\~позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати\~складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо\~Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає,\~викладена у постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»,\~заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року\~у справі «Парафія\~греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Виходячи з вище викладеного, оскільки надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.03.2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, а саме: не повернута заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами є такими,\~що не\~підлягають задоволенню. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Також суд зазначає, що не приймає викладені у відзиві на позовну заяву доводи щодо того, що відповідач не отримувала банківських карток, оскільки, відповідно до наданих позивачем фотографій (а.с. 129-130), відповідач у відділенні банку отримала банківські картки. Крім того, у виписці за договором № б/н за період 14.08.2017 року по 12.07.2022 року, відповідач здійснювала поповнення своєї картки готівкою здійснювала оплату комунальних послуг, поповнювала мобільний телефон, що свідчить про активне використання кредитної картки. Враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором б/н від 22.03.2010 року у розмірі тіла кредиту, яке становить 37803,26 грн., в інші частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial