Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом, на обґрунтування позовних вимог вказуючи, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Прізвище позивача відрізняється від написання прізвища спадкодавця, що юридично спростовує їх родинні зв`язки. Померлий перебував на обліку у відповідача. Після смерті відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії за період з 01.02.2018 року по 25.12.2020 року. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. З метою встановлення суми недоотриманої пенсії батька позивачем та нотаріусом було надіслані відповідачу запити, але надати такі відомості відповідач відмовляється, посилаючись на її відсутність у відповідності до вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить суд встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , визнати протиправним бездіяльність відповідача щодо не нарахування по особовому рахунку померлої особи - спадкодавця [PERSON] пенсії за період з 01.02.2018 року по 25.12.2020 року та зобов`язати відповідача провести таке нарахування за спірний період; визнати за позивачем право власності на недоотриману за життя батьком позивача пенсію за період з 01.02.2018 року по 25.12.2020 року. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник надав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду направив відзив на позов, в якому вказав, що представником позивача надано до управління запит щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] , в той час як до заяви був долучений паспорт [PERSON] , тому представнику позивача було надано вичерпну відповідь щодо розголошення конфіденційної інформації та відсутності належних доказів підтвердження факту родинних відносин. Також вказано, що померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії відповідно до Закону №2262. Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262, якою визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. [PERSON] помер [INFO] , для отримання недоодержаної померлим пенсії позивач повинен був звернутися до Головного управління з відповідною заявою до 25.06.2021 року. Проте, цього не зробив, тому відсутні підстави для проведення відповідних виплат та задоволення позовних вимог. Також вказує, що відповідно до ст. 1227 ЦК України обов`язковою умовою для визнання особи членом сім`ї спадкодавця і одержання права на виплату зазначених коштів є факт спільного проживання з ним. Суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, тому основними умовами для отримання сум недоодержаної пенсії є - проживання членів сім`ї разом із пенсіонером та відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті. Оскільки позивачем не додержано вказаних умов просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилася [INFO] , її батьком записаний мовою оригіналу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.08.1990 року. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Вуглегірськ, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2021 року. [PERSON] зверталася до суду з метою встановлення факту смерті батька [PERSON] на тимчасово окупованій території України, що підтверджується відповідним рішенням Вишгородського районного суду Київської області № 363/623/21 від 12.02.2021 року. Експертним висновком українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/233-а від 03.03.2021 року встановлено, що написання прізвища спадкодавця [PERSON] та прізвища позивача [PERSON] у їх особистих документах є ідентичними, та виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом російської орфоепії. Розглядаючи вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту зокрема щодо родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За таких обставин, суд оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та її померлим батьком [PERSON] як між донькою та батьком, є доведеним, а його встановлення не суперечить вимогам та законним інтересам учасників судового розгляду та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому підлягає задоволенню. Листом ПФУ № 2800-030202-8/37354 від 03.08.2021 вказано, що кошти, які підлягали виплаті спадкоємцю [PERSON] відсутні у зв`язку з пропуском терміну їх отримання на підставі ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Представнику позивача управління 11.11.2021 надало відповідь № 0500-1502-8/102230, що з 01.01.2006 [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області. Рішенням комісії управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 06.12.2017 № 11/4960, [PERSON] відмовлено у призначенні (відновленні) виплати пенсії у зв`язку з скасуванням дії довідки внутрішньо перемішеної особи. Виплату пенсії припинено з 01.02.2018. [PERSON] за поновленням виплати пенсії до Головного управління не звертався. Пенсійна справа закрита у зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] . Посилаючись на норми статті 61 Закону № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказує, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Заява про нарахування та виплату недоотриманної пенсії до Головного управління не надходила. На дату смерті у [PERSON] залишились суми недоотриманої пенсії, але вони не включаються до складу спадщини. Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної адміністрації від 08.10.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] через відсутність відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. На ухвалу суду про витребування доказів, 24.02.2023 року за № 0500-0902-7/16550 відповідачем було надано роздруківку по особовому рахунку [PERSON] за період з січня 2018 по грудень 2018 років. Нарахована сума без індексації за кожен місяць 2018 року складає 2160,82 грн. Також, відповідачем було надано довідку про доходи пенсіонера [PERSON] за період з за період з 01.02.2018 по 25.12.2020 року, в якому зазначено розмір пенсії 0,00 грн. З довідки № 1890/0214 від 24.12.2021 року державного нотаріуса Вишгородської районної ДНК вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа 77/2021. Розглядаючи вимоги про визнання права власності за позивачем на недоотримані суми пенсії спадкодавця, зобов`язання відповідача провести нарахування по особовому рахунку померлої особи за спірний період суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язки (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Як вбачається з преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Так, [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зі змісту довідки 33240001925 від 03.06.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] з 01 січня 2015 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана адреса місця перебування також зазначена позивачкою у позовній заяві. Таким чином, за відсутності будь яких інших доказів, що вказують на зворотне, суд набуває висновку, що станом на день смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] у м. Вуглегірськ, його донька [PERSON] разом з ним не проживала, але прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса. Відповідно до статті 1227 ЦК України, на яку позивач посилається в позовній заяві, до складу спадщини входять суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Разом з тим, доказів на підтвердження у позивача права на виплати, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суду не було надано. Таким чином, суд набуває висновку, що [PERSON] , звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогою про стягнення сум недоотриманої пенсії її померлим батьком в порядку спадкування, не довела, що вона відноситься до категорії осіб, які відповідно до положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають право на отримання таких виплат, а тому, позовні вимоги в цій частині визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 березня 2021 року у справі № 243/5743/19 та в постанові від 22 травня 2023 року у справі № 629/2204/21. Стосовно вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ по не нарахуванню по особовому рахунку померлої особи - спадкодавця [PERSON] пенсії за період з 01.02.2018 року по 25.12.2020 року суд зазначає наступне. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (стаття 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійного фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України. Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення). Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Позивач заявив вимоги, які є по суті вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування по особовому рахунку спадкодавця [PERSON] пенсії за спірний період. Відповідачем за цими вимогами є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто орган, уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії батька позивача [PERSON] . Таким чином в цій частині між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу не виплати пенсії померлому батьку позивача [PERSON] за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (стаття 19 КАС України). Вказаний висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) та постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 757/61718/17-ц (провадження №61-15930св19). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial