Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 17 квітня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Але ще до народження дитини подружнє життя не склалось і вона припинила спільне проживання з чоловіком, так як він не надавав її ніякої допомоги, навіть не приходи до пологового будинку. Розірвання шлюбу відбулось на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року. Починаючи з 22 серпня 2017 року відповідач на підставі судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року повинен сплачувати аліменти на дитину, але не сплачував їх у належний спосіб. Через це з його боку виникла заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2022 року складала 127109,69 грн., а за період з 01 листопада 2022 року по 30 квітня 2023 року заборгованість по аліментам склала 30100,50 грн. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, а відповідач покладені на нього обов`язки батька по відношенню до дитини не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або іншої участі у вихованні сина, не спілкується з ним та не цікавився його життям. Від народження сина відповідач жодного разу з ним не спілкувався і навіть не телефонував, що свідчить про відсутність у нього інтересу до внутрішнього світу дитини. Тому вона, позивача, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав з метою захисту прав дитини. Ухвалою від 28 червня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження; відповідачу був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов. Копію ухвали про відкриття провадження в справі разом із копією позовної заяви і доданих до неї документів було направлено відповідачу [PERSON] засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою від 11 липня 2023 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручені вказані вище документи. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, виступаючи з промовою, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач [PERSON] не підтримує стосунків ані з нею, ані з сином, не надає фінансової чи моральної підтримки та у всьому їй перешкоджає. Це виражається в тому, що сім років тому відповідач не схотів допомогти їй у проведенні реєстрації сина в її квартирі. Також позивач пригадала, що після народження сина відповідач, з яким вона тоді вже припинила стосунки, намагався потрапити до неї в квартиру і побачитися із сином. Але тоді вона не впустила чоловіка, бо він прийшов майже опівночі і на підпитку. У відповідь на це [PERSON] побив вікна у її квартирі. Також позивач вказала на те, що відповідач тривалий час не сплачував аліменти, і що заборгованість по аліментам лише частково зменшилась навесні цього року. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився без поважних на то причин та відзив на позов не подав. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Тому суд, за згодою позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів в заочному порядку. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Глущенко Л.Є. в судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. В своїй промові представник Глущенко Л.Є. пояснила, що під час проведення роботи з підготовки висновку щодо розв`язання спору вживались заходи з виклику відповідача і отримання від нього пояснень. Але відповідач не з`явився, бо проходить військову службу за мобілізацією. Зв`язатися з ним змогли лише телефоном, і в розмові він пояснив, що ним створена нова сім`я і він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Однак відповідач зауважив, що не відмовляється від своїх батьківських прав по відношенню до сина, бо позивач перешкоджала йому в реалізації таких прав. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання з проханням проводити розгляд справи за його відсутності і на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши наявні в справі матеріали, в судовому засіданні встановив наступне. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 17 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року, ухваленого в справі № 643/10731/17 за позовом [PERSON] . В обґрунтування підстав позову позивач вказала, що з жовтня 2017 року вона і відповідач [PERSON] проживають окремо один від одного і спільного господарства не ведуть. В період зареєстрованого шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 20 жовтня 2015 року Московським відділом державної РАЦС Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з довідок від 12 липня 2022 року і 12 травня 2023 року, виданих Харківським відділом ДВС у Харківському районі Харківської області, 06 лютого 2018 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 643/10723/17, виданого Московським районним судом м. Харкова від 15 січня 2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В довідці вказано, що станом на 30 квітня 2023 року загальна сума заборгованості складає 30100,50 грн. Посилаючись на вказані довідки, позивач [PERSON] стверджувала, що вона самостійно утримує свого сина, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Однак сам по собі факт існування заборгованості по аліментам з боку відповідача не може свідчити про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. З доводів позову випливає, що в період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року відповідачем [PERSON] сплачено в якості аліментів на утримання сина 97009,19 грн., з чого слід зробити висновок, що відповідачем виконується обов`язок по утриманню сина у порядку, визначеному судовим наказом, виданим Московським районним судом м. Харкова від 15 січня 2018 року. Позивач [PERSON] в позовній заяві стверджувала, що ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків виражається у відсутності з його боку інтересу до життя дитини та його виховання, навчання і підготовки до самостійного життя. Однак, належних і допустимих доказів, які б в сукупності достовірно підтверджували винну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виконання батьківських обов`язків, позивач суду не надала. Наявні в справі докази, які були подані позивачем, не містять в собі відомостей, які б вказували на винну та умисну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виховання дитини. Так, педагогічна характеристика від 31 травня 2023 року на учня 1-Б класу Харківської ЗОШ І-ІІІ ступеня № 31 [PERSON] містить в собі визначення рис характеру дитини та його емоційного стану, та лише формальне вказує на те, що батько дитини не підтримує зв`язок з класним керівником. Але така характеристика не містить в собі достовірної інформації про ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, суд критично ставиться до такого документу, виходячи з пояснень позивача про те, що навчання у її сина [PERSON] відбувалось в он-лайн режимі, з використанням відеоконфоренції, що ставить під сумнів об`єктивність складеної характеристики по відношенню до відповідача. Інший документ - довідка від 09 травня 2023 року про відвідування дитиною [PERSON] КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 28 Харківської міської ради» так само не містить в собі достатньої інформації про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В тесті позовної заяви позивач [PERSON] вказала, що обставини, яким обґрунтовуються позовні вимоги, можуть підтвердити свідки. В підготовчому засіданні позивачу були роз`яснені право подати клопотання про виклик і допит свідків і порядок подання такого клопотання, а також надано достатньо часу для реалізації відповідного процесуального права. Але позивач не скористалась наданою можливістю і не зверталась із клопотанням про виклик і допит свідків. З огляду на це суд не досліджував письмові пояснення осіб, прізвища яких в позові вказала [PERSON] . Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області подав висновок від 26 липня 2023 року, в якому вказав, що на виконання доручення суду була проведена перевірка умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Було встановлено, що дитина задоволена проживанням із матір`ю і бабусею, забезпечена усім необхідним, розвивається відповідно до віку; у спілкуванні дитина контактна, комунікабельна, енергійна і життєрадісна, але про батька говорити не бажає. Але позовні вимоги [PERSON] орган опіки та піклування не може підтримати без з`ясування думки батька дитини [PERSON] , оскільки про те, що він не виконує свої батьківські обов`язки, відомо лише зі слів матері і бабусі дитини. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області у своєму висновку від 01 серпня 2023 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку такому висновку органу опіки та піклування, суд звертає увагу на те, що він фактично заснований лише на поясненнях [PERSON] про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина, письмових пояснень сусідів за зареєстрованим місцем проживання позивача, та довідці про наявність заборгованості по аліментам станом на 12 травня 2023 року в розмірі 30100,50 грн. В той же час органом опіки та піклування були отримані письмові пояснення від [PERSON] , в яких він вказав, що від народження сина не мав змоги з ним побачитися, бо коли він приходив до дитини, то одразу на нього викликали поліцію. Але таким поясненням відповідача не була надана оцінка в сукупності з іншими обставинами під час підготовки висновку. Представник виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Глущенко Л.Є. в судовому засіданні підтвердила суду, що в межах розгляду питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав спеціалістами служби у справах дітей проводилось спілкування з [PERSON] і він пояснював, що визнає вимоги [PERSON] і згоден на позбавлення його батьківських прав. Але у письмовій формі відповідач відмову від своїх батьківських прав відносно сина [PERSON] органу опіки та піклування не підтвердив. В свою чергу, відповідач [PERSON] до суду у встановленому порядку заяву про визнання позовних вимог [PERSON] і згоду на позбавлення його батьківських прав не подавав. Тому подані відповідачем органу опіки та піклування письмові пояснення від 10 липня 2023 року не можна вважати відмовою від особистих немайнових прав. Наведене вказує на те, що представлений органом опіки та піклування висновок являється необґрунтованим, однобічним та упередженим по відношенню до відповідача, тому суд не погоджується з ним та не приймає до уваги. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами ті обставини, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Тому в задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі. Це не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду з подібними вимогами, але на підставі інших обставин та доказів, які обґрунтовуються такі обставини.

Outcome: dismissed