Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 вересня 2018 року в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №267. В шлюбі дітей немає. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що привело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Близько чотирьох років вони з відповідачем не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Вони стали один для одного зовсім чужими людьми, вони перестали розуміти один одного. Просить розірвати шлюб з [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від її представника адвоката Присяжного А.М. надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належними чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 вересня 2018 року, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №267, про що свідчить свідоцтво про шлюб. За час спільного подружнього життя належної сім`ї не склалося, сторони проживають окремо близько чотирьох років, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved