Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

15.05.2023 представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до відповідача. 22.06.2023 справа надійшла за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. В обґрунтування позову зазначено, що 09.03.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг № 03/2022, відповідно до якого позивач зобов`язався за завданням [PERSON] (замовник) надати інформаційно-консультаційні послуги щодо інформування замовника про наявні на момент укладення договору на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, а замовник зобов`язалася оплатити позивачу зазначені послуги. 09.03.2022 сторони склали та підписали акт про надання інформаційно-консультаційних послуг, яким засвідчили, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. [PERSON] була зобов`язана сплатити за договором позивачу 14\~700 грн. до 01.06.2022, однак на момент звернення до суду з цим позовом свого обов`язку за договором не виконала. Вважає, що окрім права на стягнення з відповідачки заборгованості з оплати наданих їй послуг, у позивача також виникло право на стягнення 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 412 грн. за період з 02.06.2022 по 08.05.2023 та на інфляційних втрат в розмірі 2\~317,19 грн. у період з 02.06.2022 по 31.03.2023. Також у договорі була встановлена неустойка у вигляді штрафу у відповідності з вимогами ч.2\~ст.549 ЦК України. Так, відповідно до п.3.4 Договору у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш ніж на 15 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п.3.4.1 Договору у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш ніж на 30 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф у розмірі 40% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На момент звернення з позовом до суду відповідач прострочила виконання зобов`язання більше ніж на 30 днів, відтак у позивача виникло право вимоги щодо сплати штрафу у розмірі 40 % від суми невиконаного зобов`язання, що становить 5\~880 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЛАРО-ПЕРСОНАЛ» 23\~129 грн. 19 коп. заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг, що складається з 14\~700 грн. основної заборгованості за договором, 5\~880 грн. штрафу, 412 грн. - 3% річних, 2\~137, 19 грн. - інфляційних втрат. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, підтримання позовних вимог. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 25.09.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 09.03.2023 між ТОВ «ЛАРО ПЕРСОНАЛ» (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір № 03/2022 про надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до якого остання отримала визначені договором послуги щодо інформування замовника про наявні на момент укладення договору на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, та зобов`язалася оплатити виконавцеві зазначені послуги (п. 1.1. договору). Згідно з п. 3.1., 3.2. договору замовник зобов`язується сплатити виконавцеві за даним договором 14\~700 грн з моменту підписання акту про надання інформаційно-консультаційних послуг до 01.06. 2022 ( а.с. 7). Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отримання відповідачем наданих позивачем послуг стверджується підписаним сторонами Актом про надання інформаційно-консультаційних послуг від 09.03.2022 (а.с. 8). Цим актом сторони засвідчують, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг № 032022 від 09.03.2022, а у замовника немає претензій щодо якості та обсягу наданих послуг. Судом встановлено, що зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг [PERSON] не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача 14 700 грн. основної суми боргу ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконаний позивачем розрахунок 3% річних в сумі 412 грн, та інфляційних втрат в сумі 2\~137,19 грн, проведений у відповідності до закону, а тому приймається судом як доказ заборгованості відповідача у цій частині. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). В п. 3.4.1. договору № 03/2022 зазначено, що у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш як на 30 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф в розмірі 40% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки відповідачкою прострочено виконання зобов`язання щодо оплати послуг більше як на 30 днів, відтак позивачем правомірно нараховано 5 880 грн штрафу. Таким чином порушене відповідачем право позивача підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом стягнення з відповідача 23\~129 грн. 19 коп. заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг, що складається з 14\~700 грн. основної заборгованості за договором, 5\~880 грн. штрафу, 412 грн. - 3% річних, 2\~137, 19 грн. - інфляційних втрат. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн.

Outcome: approved