Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна об?єкта нерухомого майна від 03.03.2021 року, Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (від 01.01.2020 Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) було накладено арешт на все нерухоме майно власником якого є [PERSON] . Підставою обтяження є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, за ВП № 28562868, від 07.09.2011 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції - Петручок О. О. (від 01.01.2020 Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У березні 2021 року, мною надсилалася заява до Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна. Відповідно до відповіді на мою заяву від 16.07.2021 року № 54454 позивачу було повідомлено, що : У період з 05.09.2011 по 16.11.2012 на виконанні перебувало ВП № 28562868 з примусового виконання виконавчого листа № 2-513 від 15.07.2011, виданого Дзержинським судом м. Кривого Рогу, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» суми боргу 213 356,90 грн, яке 16.11.2012 завершено на підставі вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» При проведенні виконавчих дій державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, про що свідчить запис про обтяження №11583498 від 07.09.2011. При перевірці Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві за 2009 рік встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження В12-2616(09) з примусового виконання виконавчого листа № 2-265 від 21.11.2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з мене на користь Вт «Сбербанк Росії» суми боргу 351 353,83 грн. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить запис про обтяження №9134778 від 09.10.2009. На підставі п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби вищезазначені виконавчі провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання. Підстави для зняття арешту з майна, викладені у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні. Позивач зазначає, також, що Вт «Сбербанк Росії» 10.12.2021 року змінив свою повну назву на Акціонерне Товариство «Міжнародний резервний Банк», відповідно до якого 26.05.2023 року мною було направлено запит про наявність чи відсутність на сьогоднішній день заборгованості за кредитним договором, що був укладений між мною та ВАТ «Сбербанк Росії». 21.06.2023 року АТ «Міжнародний резервний банк» відповіддю на запит надав позивачу Довідку № 2476, відповідно до якої зазначив: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» за результатами розгляду мого запиту від 26.05.2023 року повідомляє наступне. Станом на 20.06.2023 року відсутня заборгованість перед АТ «МР БАНК» за Договором №06-11-04/ФО від 08.11.2004 року, укладеним між АТ «МР БАНК» та [PERSON] будь-яких претензій фінансового характеру АТ «МР БАНК» до [PERSON] не має. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою та просить суд зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності, який було накладено в межах виконавчого провадження 28562868 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2011 року, видавник: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (Петручок О.О.). Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу вирішено справу розглядати за правилами спрощеного провадження\~без виклику\~\~учасників\~\~розгляду\~\~справи\~в судове засідання з повідомленням учасників судового засідання про дату і час розгляду справи. Представник відповідача, отримавши позовну заяву з додатками, скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. В поданих запереченнях на позов відповідач Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Заперечення на позовну заяву мотивовані тим, що позивач обрав невірний спосіб захисту, а повинен був оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи суду не надавав. Представник відповідача - [PERSON] заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі з мотивів та підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна об?єкта нерухомого майна від 03.03.2021 року, Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (від 01.01.2020 Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) було накладено арешт на все нерухоме майно власником якого є [PERSON] (а.с. 11-17). Підставою обтяження є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, за ВП № 28562868, від 07.09.2011 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції - Петручок О. О. (від 01.01.2020 Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 04 березня 2021 року позивач звернувся з заявою до Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна (а.с. 18-19). На вказану заяву позивачу надано відповідь, відповідно до якої повідомлено, що: «У період з 05.09.2011 по 16.11.2012 на виконанні перебувало ВП № 28562868 з примусового виконання виконавчого листа № 2-513 від 15.07.2011, виданого Дзержинським судом м. Кривого Рогу, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» суми боргу 213 356,90 грн, яке 16.11.2012 завершено на підставі вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» При проведенні виконавчих дій державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, про що свідчить запис про обтяження №11583498 від 07.09.2011. При перевірці Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві за 2009 рік встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження В12-2616(09) з примусового виконання виконавчого листа № 2-265 від 21.11.2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з мене на користь Вт «Сбербанк Росії» суми боргу 351 353,83 грн. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить запис про обтяження №9134778 від 09.10.2009. На підставі п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби вищезазначені виконавчі провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання. Підстави для зняття арешту з майна, викладені у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні» (а.с. 20). 21.06.2023 року АТ «Міжнародний резервний банк» відповіддю на запит надав позивачу Довідку № 2476, відповідно до якої зазначив: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» за результатами розгляду запиту від 26.05.2023 року повідомляє наступне: Станом на 20.06.2023 року відсутня заборгованість перед АТ «МР БАНК» за Договором №06-11-04/ФО від 08.11.2004 року, укладеним між АТ «МР БАНК» та [PERSON] будь-яких претензій фінансового характеру АТ «МР БАНК» до [PERSON] не має (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 361 ЦК України) За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам надано роз`яснення про те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. В роз`ясненнях, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України 2004 року. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв?язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, з огляду на ту обставину, що будь-яких претензій фінансового характеру АТ «МР БАНК» до [PERSON] не має, а виконавчі провадження знищенні, отже відсутні будь-які обставини для накладення арешту на майно, належне [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved