Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Панченко І.М. звернулася до суду з позовом до відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,00 га, яка розташована на території Маловисківської територіальної громади Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523184400:02:000:5031, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №031805. При житті, на випадок своєї смерті [PERSON] , склала заповіт, посвідчений старостою сіл Паліївка, Веселе, Маловисківської міської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області Шамкою Л.В., за №12/2, яким заповіла позивачу вище вказану земельну ділянку. Окрім позивача, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] , немає. Після смерті [PERSON] , позивач здійснила її поховання та всі панахидні процедури за власний рахунок та вступили у фактичне володіння спадковим майном та самостійно обробляє земельну ділянку. 24.08.2023 року позивач звернулася до державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй в цьому, посилаючись на пропуск встановленого Законом строку і необхідності його поновлення лише в судовому порядку. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Панченко І.М. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 28.08.2023 року за вх. № 9268 про розгляд справи в підготовчому засіданні без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду за підписом міського голови Гульдаса Ю.Л. подано заяву, зареєстровану судом 25.09.2023 року за вх. №9022, в якій останній зазначив, що Маловисківська міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як\~стаття 16 ЦК України\~визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2023 року Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт та зробила заповітне розпорядження на належну їй земельну ділянку №5031, площею 1,00 га, що розташована на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка належить їй згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №031805, виданого Маловисківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 14.11.2007 року, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію спадкової справи за № 73570416 від 14.08.2023 року, згідно якого спадкодавцем є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.08.2023 року №243, вбачається, що згідно записам в погосподарській книзі Паліївського старостинського округу Маловисківської міської територіальної громади №05, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Паліївка, Маловисківського району Кіровоградської області була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 03.03.1977 року по день смерті [INFO] . На день смерті спадкодавця за вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживав. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в Паліївському старостинському окрузі Маловисківської міської територіальної громади Новоукрїнського району Кіровоградської області від 14.08.2018 року, реєстр №12/2, який по даний час не змінено та не скасовано (а.с.13). Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №031805 виданого Маловисківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №50, [PERSON] є власником, земельної ділянки площею 1,00 га., що розташована на території Паліївської сільської ради, Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.14). Як вбачається з копії спадкової справи №247/2023, до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 14.08.2023 року звернулася до державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г., із заявою про прийняття спадщини по заповіту [PERSON] . Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано наступні норми права. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами\~ст.1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004\~у справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Відповідно до\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями\~ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від24.08.2023 року, №1058/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON] , через те, що пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Тому, суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною, оскільки останній є спадкоємцем, який не реалізував належне йому право на прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк через необізнаність наявного заповіту, а тому вона не могла вчинити дій щодо прийняття спадщини. Отже факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Відтак,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~забезпечення права\~позивача на\~спадкування,\~враховуючи відсутність,\~при цьому,\~порушень прав\~відповідача,\~третіх осіб\~чи інтересів\~держави та\~враховуючи встановлені\~обставини,\~які свідчать\~про наявність\~поважних причин\~на час\~завершення строку\~прийняття спадщини,\~та вважає\~за доцільне\~встановити позивачу\~додатковий строк\~для подачі\~заяви про\~прийняття спадщини\~терміном три місяці з моменту набрання рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved