Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2023 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії- відмовити. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн. віднесено на рахунок позивачів. До суду звернувся представник відповідача ОСББ «Комфорт плюс» - адвокат Пасюк В.В. з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідачем при розгляді справи понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 01.06.2023 р. № 18, актом приймання-передачі послуг на надання правничої допомоги від 14.07.2023 р., квитанцією № 18 від 14.07.2023 р. Просить стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Представником позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокатом Рудницькою А.В. подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що розрахунок послуг адвоката є завищеним та не відповідає критеріям розумності. Зазначає, що перелік наданих послуг зазначено без визначення кількості витраченого часу по кожному окремому виду робіт. Заявлена відповідачем до стягнення сума витрат у розмірі 9000 грн. є неспівмірною зі складність справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених адвокатом процесуальних документів. Просить відмовити у стягненні судових витрат, а у випадку прийняття рішення про обґрунтованість послуг - зменшити їх та стягнути не більше 3000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно п.3ч.1ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що 30.03.2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до ОСББ «Комфорт плюс» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Так, у своєму відзиві на позовну заву від 12.06.2023 року (а.с. 119-124), представником відповідача адвокатом Пасюком В.В. повідомлено, що у зв`язку з пред`явленням позову відповідачу для захисту своїх прав довелось скористатись правничою допомогою. Вартість послуг з надання правничої допомоги визначена згідно умов договору № 18 про надання правничої допомоги від 01.06.2023 та становить 9000 грн., які просить стягнути з позивачів на користь відповідача. З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано договір № 18 про надання правничої допомоги від 01.06.2023 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг на надання правничої допомоги від 14.07.2023 р., квитанцію № 18 від 14.07.2023 р. на суму 9000 грн. Щодо доводів представника позивачів, що перелік наданих послуг зазначено без визначення кількості витраченого часу по кожному окремому виду робіт тарозмір витрат на правничу допомогу, у розмірі 9000 грн. є неспівмірним з складністю справи та ціною позову, суд зазначає, що враховуючи категорію справи та заявлені позовні вимоги немайнового характеру, неможливо встановити співмірність судових витрат на правничу допомогу до ціни позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови). У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. З огляду на те, що представник позивачів не обґрунтувала необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, а відповідач навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 9000 грн. є співмірним із обсягом виконаної адвокатом роботи, складністю справи, а також значенням справи для учасників. Таким чином, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути з кожного з позивачів на користь відповідача по 4500 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved