Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «НПП ЕНЕРГОСТАТУС» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 41523 грн. 82 коп., з яких: 38523 грн. 82 коп. - втрата товарної вартості, 3000 грн. - витрати, пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку, а також вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 грудня 2022 року відповідачка, керуючи транспортним засобом «Mini Cooper», д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, не була уважна, необережна, у зв`язку з чим, здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «НПП ЕНЕРГОСТАТУС», під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , застрахований ПрАТ «СК «ВУСО». На підставі поданої позивачем заяви про виплату страхового відшкодування та повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату позивачеві страхове відшкодування в сумі 81753 грн. 93 коп. Разом з тим, шкода пов`язана з втратою товарної вартості пошкодженого транспортного засобу позивачеві не відшкодована. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно Звіту № 41/31.01.23 про оцінку вартості матеріального збитку, втрата товарної якості автомобіля «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , становить 38523 грн. 82 коп. Таким чином, позивач вважає, що саме з відповідачки підлягає стягненню вартість втрати товарної якості пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим, останній вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Анохіна А.М. 24 лютого 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачка будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2022 року відповідачка, керуючи транспортним засобом «Mini Cooper», д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, не була уважна, необережна, у зв`язку з чим, здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобілем «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , належить ТОВ «НПП ЕНЕРГОСТАТУС», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02 жовтня 2019 року та застрахований ПрАТ «СК «ВУСО». На підставі поданої позивачем заяви про виплату страхового відшкодування та повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату позивачеві страхове відшкодування в сумі 81753 грн. 93 коп., що підтверджується копіями банківських виписок від 09 січня 2023 року та від 03 лютого 2023 року. Разом з тим, позивачеві не відшкодована втрата товарної вартості транспортного засобу. Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Так, постановою Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Звіту № 41/31.01.23 від 13 січня 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку, проведеного на замовлення позивача, втрата товарної якості автомобіля «Toyota Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , становить 38523 грн. 82 коп. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2092, (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТ3 (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТ3 та величини втрати товарної вартості. Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТ3, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Ураховуючи положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України, що передбачають право потерпілої особи на повне відшкодування, обов`язок з відшкодування величини втрати товарної вартості покладається на винуватця ДТП - відповідачку у справі, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заподіяного збитку у вигляді грошового розміру втрати товарної вартості транспортного засобу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Подібні висновку викладено у постановах Верховного суду від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17, від 07.04.2021 в справі № 757/29950/14-ц, від 01.07.2020 в справі № 420/998/18. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати у справі складаються із судового збору за подання позову в сумі 2684 грн., витрати на виготовлення звіту в сумі 3000 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1478 від 14 лютого 2023 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2684 грн. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення Звіту № 41/31.01.23 від 13 січня 2023 року в сумі 3000 грн., понесення яких підтверджується копією квитанції № 41/31.01.23 від 13.01.2023. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі ««Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. З матеріалів справи вбачається, 20 грудня 2019 року між ТОВ «НПП ЕНЕРГОСТАТУС» та адвокатом Петренком П.І. укладено договір про надання правової допомоги № 44/19, додаткову угоду № 1/23 від 14 лютого 2023 року, акт приймання - передачі надання професійної правничої допомоги від 17 лютого 2023 року. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу додана квитанція від 17 лютого 2023 року на суму 7000 грн. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідачки на користь позивача 7000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved