Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

30.06.2023 представник позивача, адвокат Романенко Руслан Олександрович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення у системі «Електронний суд», мотивуючи тим, що 14 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 14/07/21-2, відповідно до якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 113 545,60, що на день укладення цього договору становило еквівалент 4 144 (чотири тисячі сто сорок чотири долари) США 00 центів за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приват Банк», які Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю не пізніше 14.03.2022. В забезпечення виконання зобов`язання, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є передача в заставу автомобіля марки «FORD» модель «MONDEO» шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2007 року випуску, колір ЧОРНИЙ, державний номер [NUMBER] , який належить Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 21.03.2019 центром ТСЦ 3242. Відповідно до Договору позики повернення позики повинно проходити в готівковій формі або безготівковій формі у визначеному сторонами порядку, щомісяця. Станом на 29 червня 2023 року у [PERSON] виникла заборгованість за договором у розмірі 111 151,60 грн, штрафні санкції по договору позики не застосовувалися. В добровільному порядку відповідач кошти не повертає, тому, просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 111 151,60 грн та судові витрати у справі: судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу. 27.07.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивача, адвокат Романенко Руслан Олександрович, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив при ухваленні рішення у справі не вирішувати питання щодо витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, подав\~ до суду відповідну заяву та зазначив, що наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що 14 липня 2021 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~ було укладено Договір позики № 14/07/21-2 (а.с.17-19,66-67), відповідно до якого позивач передала, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 113 545,60 грн. зі строком повернення до 14.03.2022. Також, 14.07.2021 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено Договір застави транспортного засобу, в забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики № 14/07/21-2 (а.с.12-16), предметом якого є передача в заставу автомобіля марки «FORD» модель «MONDEO» шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2007 року випуску, колір ЧОРНИЙ, державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 21.03.2019 центром ТСЦ 3242. Відповідач у визначений строк (до 14.03.2022) кошти позивачу не повернув, тому остання звернулася до суду з даним позовом. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути\~ позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Згідно ст.1047 ЦК України\~ договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже, враховуючи, що борговий документ (Договір позики № 14/07/21-2 від 14 липня 2021 року) був наданий представником позивача до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, крім того, останній у судовому засіданні визнав обставини щодо порушення зобов`язань з вказаним договором. На підставі ст.1049 ЦК України позичальник\~ зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, що визнається відповідачем. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено при подачі позову судовий збір у розмірі 1111,52 грн., таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 555,76 грн. та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 555,76 грн.

Outcome: approved