Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить: \~ \~ \~ \~- визнати незаконним та скасувати рішення Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області від 03.12.2020 року № 8/2-67, яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади за межами с.Левадне Олександрівського району Донецької області за межами населених пунтів площею 2,0 га та надано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 1420355100:01:000:1376 - стягнути солідарно з Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області та [PERSON] на користь Донецької обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2481,00 грн. Обгрунтовуючи позов зазначає, що рішенням Олександрівської селищної ради Краматорського району від 03.12.2020 року № 8/2-67 була безоплатно надана [PERSON] у власність вищевказана земельна ділянка (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) для ведення особистого селянського господарства, право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано державним реєстратором. Але, в ході вивчення прокуратурою питання законності безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок комунальної форми власності сільськогосподарського призначення було встановлено, що вказане рішення Олександрівська селищна рада прийняла з порушенням норм земельного законодавства, а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки було встановлено, що [PERSON] до виділення їй вказаної земельної ділянки вже скористалася своїм правом безоплатного отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме в 2017 році отримала земельну ділянку (кадастровий номер 6325158500:01:0008:0006) площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів на території Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, право власності на яку було зареєстровано за нею 04.11.2017 року. Таким чином [PERSON] при зверненні до Олександрівської селищної ради із клопотанням про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, всупереч вимогам ст.ст.116,118,121 ЗК України, приховала той факт що раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та не повідомила про це. В свою чергу Олександрівська селищна рада Донецької області на момент прийняття оспорюваного рішення не перевірила факт реалізації [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що призвело до незаконного вибуття з комунальної власності земельної ділянки (кадастровий номер 1420355100:01:00061:1376). \~ \~ \~ \~Рух по справі. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 09.11.2022 задоволено заяву судді Поповича І.О. про самовідвід від розгляду вказаної справи. Відповідно до розпорядження голови Олександрівського районного суду Донецької області №2/149/22 від 09.11.2022 цивільну справу передано до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2022 відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.01.2023 року залучено до участі у вказаній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 29.03.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Аргументи та доводи сторін в судовому засіданні. Прокурор у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги. Відповідач - Олександрівська селищна рада в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про дату і час судових засідань неодноразово повідомлялася належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась,\~про причини неявки не повідомила, про дату і час судових засідань повідомлялася належним чином. Обставини встановлені судом. 04.10.2019 року [PERSON] звернулася до Олександрівської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі (кадастровий номер 1420355100:01:000:1273) на території Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади Олександрівського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до змісту вказаного клопотання [PERSON] повідомила про те, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по зазначеному виду використання нею не використано(а.с.41). Рішенням Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 7/23-646 від 30.10.2019 року (зі змінами внесеними рішенням Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 8/2-41 від 03.12.2020 року) [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Олександрівської селищної ради Олександрівського району за межами с.Левадне площею 2,0 га (пасовище) за рахунок земельної ділянки (кадастровий номер 1420355100:01:000:1273)(а.с.42,202). В 2020 році [PERSON] , від імені якої діяв на підставі довіреності від 08.07.2019 року [PERSON] , звернулася до Олександрівської селищної ради з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебуває у запасі на території Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади за межами с.Левадне Олександрівського району Донецької області із цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність та переденання їй безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) площею 2,0 га пасовищ (згідно зі статтею 22 ЗК України) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Зміст вказаного клопотання свідчить, що [PERSON] в ньому зазначила, що з нормами ст.ст.116, 121 ЗК України ознайомлена і право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по зазначеному виду використання нею не використано(а.с.23). Рішенням Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області від 03.12.2020р. №8/2-67 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади за межами с.Левадне Олександрівського району Донецької області за межами населених пунктів, площею 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність [PERSON] , (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376), та передано у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) площею 2,0 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності(а.с.21). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 281083275 від 25.10.2021 року підтверджується, що 09.02.2021 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) площею 2 га, яке 23.04.2021 року було припинено на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2021 року. Цією інформацією підтверджується, що 04.11.2017 року за [PERSON] також було зареєстровано право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6325158500:01:008:0006) площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з місцем розташування ділянки Харківська область, Харківський район, Роганська селищна рада, за межами населених пунктів(а.с.18-20). Копія заяви [PERSON] від 12.09.2017 року свідчить про звернення останньої до ГУ Держгеокадастру у Харківській області з приводу затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунтів на території Роганської селищної ради Харківського району Харківської області(а.с.62). Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 17325-СГ від 22.09.2017 року підтверджується, що [PERSON] передавалась у власність земельна ділянка площею 2.000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер 6325158500:01:008:0006) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташована за межами населених пунтів на території Роганської селищної ради Харківського району Харківської області(а.с.60). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 281061756 від 25.10.2021 року підтверджується, що 23.04.2021 року право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2021 року за [PERSON] (а.с.16-17). Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] двічі скористалася правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Норми права, застосовані судом при розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2, 3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів,що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Суб`єктами\~права власності\~на землю,\~відповідно до\~ст.80\~ЗК України,\~є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на певних підставах, в тому числі на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до\~ст.83\~ЗК України,\~землі,\~які належать\~на праві\~власності територіальним\~громадам є\~комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. У державній власності, відповідно до ст.84 ЗК України, перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою. Відповідно до ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність. Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення(ч.4 ст.116 ЗК України ). Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.\~У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території, відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України, передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, що затверджено постановою КМУ № 15 від 14.01.2015 року, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Відповідно до підпункту 50 п.4 вказаного положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань\~розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених\~Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Відповідно до п. б ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. Держава,\~відповідно до\~ст.152\~ЗК України,\~забезпечує громадянам\~та юридичним\~особам рівні\~умови захисту\~прав власності\~на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Позиція суду. Відповідно до частини першої\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Судом встановлено, що [PERSON] , отримуючи безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376) для ведення особистого селянського господарства, порушила вимоги статей\~116,\~118,\~121 Земельного кодексу України, а саме повідомивши селищній раді неправдиві відомості про невикористання нею раніше права на безоплатну передачу їй у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, повторно використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки з одним і тим же цільовим призначенням, тоді як положенням земельного законодавства передбачено, що громадяни мають право на набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності шляхом їх безоплатної передачі лише один раз по кожному виду використання. Прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, вказував, що рішення Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області від 03.12.2020 року № 8/2-67 прийняте з порушенням норм земельного законодавства, оскільки [PERSON] раніше вже використала своє право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення селянського особистого господарства, а тому зазначене рішення Олександрівської селищної ради Краматорського району було прийнято незаконно, без врахування (з`ясування) зазначеної обставини і тому підлягає скасуванню. Суд вважає,\~що за\~встановлених обставин\~вбачається,\~що Олександрівська селищна рада Краматорського району Донецької області, приймаючи рішення від 03.12.2020 року № 8/2-67, яким передала у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 1420355100:01:000:1376), діяла всупереч діючому земельному законодавству та не в інтересах територіальної громади, а тому спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади не з її волі. Таким чином суд вважає, що заявлені прокурором вимоги є ефективним способом захисту правомірного інтересу власника (в даному випадку інтересу територіальної громади), оскільки рішення органу місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. В даному випадку суд вважає, що визнання цього рішення незаконним та його скасування спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В подальшому вказане рішення стане підставою для Олександрівської селищної ради чи прокурора\~(у разі, якщо сільрада не здійснюватиме чи неналежно здійснюватиме повноваження із захисту права комунальної власності на спірну земельну ділянку, допускаючи продовження порушення такого права після набрання чинності цим рішенням) звернення до суду з негаторним позовом про повернення земельної ділянки її власникові, оскільки зайняття земельної ділянки з порушенням\~ЗК України\~\~треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Щодо судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, з врахуванням встановлених обставин стосовно того, що порушення земельного законодавства відбулося внаслідок дій обох відповідачів, приходить до висновку про те, що судові витрати по справі, а саме щодо сплати судового збору, сплаченого під час звернення до суду, слід стягнути з обох відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved