Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

10 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив: -зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючої в [ADDRESS] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття або зміни його матеріального становища; -виконавчий лист, виданий Новосанжарським районним судом 25 червня 20920 року по справі №542/514/20 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на користь [PERSON] повернути на адресу Новосанжарського районного суду. Позивач мотивував свої вимоги тим, що, згідно з судовим наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року по справі № 542/514/20, він виплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для його віку. Вказав, що у нього з`явився обов`язок по утриманню малолітньої доньки. Проживаючи в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] у них [INFO] народилася донька [PERSON] , якій він є батьком та яка проживає зі своєю матір`ю. Зазначив, що згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.05.2023, він виплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. Вважає, що доказами виплатою ним аліментів на двох дітей від різних матерів є копія судового наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2020 та копія рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29.05.2023. Також зазначив, що на даний час не працює, виплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та на доньку [PERSON] . В цей час свого житла не має, проживає з непрацездатною матір`ю [PERSON] , у її будинку, яка є пенсіонеркою і отримує мінімальний розмір пенсії, надає їй допомогу, так як інших дітей вона не має. Грошових коштів або іншого майна він не має, допомогу з безробіття не отримує. Вказав, що позивачка працездатна та інших дітей не має, а тому має можливість утримувати сина. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 17). Позивач, його представник адвокат Павленко А.І. в судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Павленко А.І. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 28). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 04.10.2023 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження, складеного [INFO] в м. Познань Республіки Польща, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судовим наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2020 по справі №542/514/20 присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.05.2023 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття (а.с. 11-12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 475 від 07.07.2023 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За правилами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, як на підставу своїх позовних вимог позивач посилався на погіршення його матеріального стану, що обумовлено ухваленням рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29.05.2023, згідно з яким з нього стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття. Водночас, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його матеріального становища у зв`язку із стягненням аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Слід також звернути увагу на те, що аналіз положень ст.192 СК України дає змогу дійти до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для збільшення або зменшення розміру аліментів. Зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для розміру аліментів. При цьому, зміна сімейного стану позивача, а саме: народження у нього дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2071/19. В обгрунтування позову позивач також посилався на те, що він надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері. Разом з тим, суд не знаходить підстав для встановлення обставин погіршення матеріального стану позивача, оскільки на підтвердження цього доводу ним не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів. Між тим, матеріалами справи не доведено фактів того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, що таку допомогу їй зобов`язаний надавати позивач та що він надає таку допомогу. Крім того, позивачем не доведено наявніть чи відсутність інших осіб, які мають можливість та в силу закону зобов`язані надавати матеріальну допомогу [PERSON] . Таким чином, суд вважає недоведеними матеріалами справи обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог. А також, не доведено, що ці обставини впливають на його змогу сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у визначеному судом розмірі При цьому, відповідно до судового наказу, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що з позивача на підставі рішення суду стягуються аліменти на іншу дитину- у розмірі 1/6 частини від заробітку, без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed