Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

12.02.2020 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , яким просила зобов`язати відповідача здійснити перебудову балкону за адресою: [ADDRESS] шляхом приведення його параметрів у первісний стан (стан до реконструкції), тобто, у відповідність до проектного рішення та фасаду будинку, а у разі відмови позивача добровільно перебудувати балкон провести примусове знесення балкону за рахунок позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що проживає за адресою [ADDRESS] . Квартира відповідача розташована над її квартирою. Відповідач здійснила збільшення розміру балкону розташованого над однією із кімнат її квартири, без одержання дозвільної документації та без згоди позивача як співмешканця будинку. Наголосила на тому, що самовільне збільшення балкону несе небезпеку його обвалювання, спотворює загальний фасад будинку. Окрім того, в результаті збільшення відповідачем балкону, погіршилася інсоляція в кімнаті її квартири, розташованої під даним балконом. Звернення в порядку досудового врегулювання спору до відповідача та до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради виявилися без результативними, що послугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 21.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в поряду загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 28.07.2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 26.10.2020 року представник відповідача адвокат Толпекін А.А. надав суду відзив, яким просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що проведена відповідачем реконструкція балкону порушує її права. Наголосив на тому, що усунення перешкод в користуванні майном шляхом знесення самочинного будівництва є крайнім заходом впливу. 16 грудня 2020 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення третьої особи. В який зазначено, що протягом 2017-2018 років Управлінням ДАКБ ММР неодноразово проводилися перевірки на додержання [PERSON] положень законодавства України у сфері містобудівної діяльності, за результатами яких вживались передбачені нормами закону заходи реагування. Однак, [PERSON] протягом вказаного періоду часу не зверталася до Управління щодо оформлення дозвільних документів на об`єкт за адресою: [ADDRESS] . Окрім того повідомив, що у зв`язку ліквідацією Державної архітектурно-будівельної інспекції України та відповідно до п. 3 постанови КМУ від 13.03.2020 року, №219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду», дію постанови КМУ від 23.05.2011 року, №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» призупинено до початку виконання функцій і повноважень Державної інспекції містобудування. За такого, на момент подання письмових пояснень, Управління ДАБК ММР немає повноважень щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. 11 лютого 2021 року позивач надала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила визнати реконструкцію балкону за адресою [ADDRESS] самочинним будівництвом. Зобов`язати [PERSON] провести перебудову даного балкону шляхом приведення його параметрів у первісний стан (стан до реконструкції) тобто, у відповідність до проектного рішення та фасаду будинку, а у разі відмови позивача добровільно перебудувати балкон провести примусове знесення балкону за рахунок позивача. Ухвалою суду від 02.03.2021 року витребувано від КП «ММБТІ» належним чином завірені копії правовстановлюючої документації на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] та технічну документацію на дані квартири. 19.05.2021 року на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, надійшла витребувана документація. Ухвалою суду від 27.05.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] поновлено строк для подачі заяви про зміну позовних вимог, прийнято до розгляду дану заяву в редакції від 11.02.2021. Ухвалою суду від 27.05.2021, за клопотанням представника позивача призначено у справі судову будівельно-технічної експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15 липня 2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання експерта за вх. №22559 та матеріали цивільної справи №487/934/20, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 19.07.2021 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 05.08.2021 року витребувано у [PERSON] проектну документацію на реконструкцію балкону квартири [ADDRESS] та повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції балкону квартири [ADDRESS] . Копія даної ухвали суду неодноразово скеровувалася на адресу місця реєстрації [PERSON] (поштове відправлення № 5400308221683 арк. справи 150, том 2 та поштове відправлення №5402002847670 арк. справи 177, том 2), однак поштові конверти з ухвалою суду про витребування доказів, скеровані відповідачу, повернулися на адресу суду з відміткою про «відсутність особи за адресою». Вказані обставини, з врахуванням положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, свідчать про одержання [PERSON] копії даної ухвали 12.11.2021 року та 31.12.2021 року повторно. Окрім того, секретарем судового засідання Гузан Є.А. було повідомлено представника відповідача [PERSON] про наявність вищенаведеної ухвали суду (телефонограма від 05.08.2021 року). Однак, після одержаної телефонограми, представник відповідача від одержання даної ухвали суду відмовився. 06 серпня 2021 року представник позивача надав до канцелярії суду клопотання про залучення співвідповідачів та уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 06.08.2021 року за клопотанням представника позивача залучено до участі справі у якості співвідповідачів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.12.2021 року копію ухвали суду від 27.05.2021 року\~про призначення по справі №487/934/20\~судової будівельно-технічної експертизи направлено до Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України,\~ провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 14.08.2023 року до канцелярії суду надійшов висновок експерта №21-426 від 29 травня 2023 року та матеріали цивільної справи №487/934/20. Ухвалою суду від 22.08.2023 року поновлено провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши представника позивача адвоката Сафронова Ю.І. та представника відповідача адвоката Толпекіна А.А., дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі Договору дарування №4-4891 від 25 серпня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Поліщук Л.В. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 30.06.2004 року №2021-р, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками кв. [ADDRESS] , яка розташована над квартирою позивача. Судом встановлено, що відповідачами було збільшено розмір балкону розташованого над однією із кімнат квартири позивачки. В зв`язку з чим Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської ради відносно [PERSON] було винесено ряди приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил та протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 96 КУпАП (арк. справи 100-107, 1 том). З висновку експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ №21-426 від 29 травня 2023 року судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що збільшення загальної площі кв. [ADDRESS] на 0,4 кв.м. відбулося за рахунок самочинної реконструкції балкону. Окрім того, експерт зазначив, що враховуючи відсутність повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції балкону, відсутність проекту на реконструкцію та відсутність письмової згоди власників суміжних квартир на реконструкцію, з урахуванням приписів Управління державного архітектурно-будівельного конторою Миколаївської міської ради встановлено, що балкон кв. [ADDRESS] не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно гігієнічним тощо), зокрема, п.п. 4.2, 8.2, 8.14, 9.3, 10.4, ДБН В.3.2-2-2009, п.п. 4, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків. Окрім того, експертом встановлено, що виконані будівельні роботи з реконструкції балкону кв. [ADDRESS] не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Повернення до попереднього стану (до реконструкції) балкону кв. [ADDRESS] технічно можливо, що не вплине на можливість його подальшого використання. Окрім того, при дослідженні кв. [ADDRESS] , експертом встановлено, що внаслідок реконструкції вище розташованого балкону кв. [ADDRESS] , ймовірно вплинуло на погіршення інсоляції житлової кімнати №4 площею 18,10 кв.м. квартири [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Верховним Судом у Постанові від 08.06.2022 року по справі №761/6800/16-ц зроблено висновок, що переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), яке передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, допускається за наявності відповідного на це дозволу. Житловим кодексом України встановлено обов`язок отримувати дозвіл на прибудову, перепланування для «реконструкції» навісного балкону на зовнішній стіні багатоквартирного будинку, якщо такі дії передбачають втручання в несучі конструкції будинку Згідно з розділом 3 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об`єктів будівництва, яка передбачає, зокрема, поліпшення умов експлуатації та проживання, зміну основних техніко-економічних показників, належить до реконструкції. Облаштування балкону у квартирі багатоквартирного житлового будинку є реконструкцією, оскільки призводить до зміни геометричних розмірів об`єкта. Відповідно до пункту 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності). Тобто виконані роботи з влаштування балкону кв. [ADDRESS] , за видом та складом належать до робіт з реконструкції. З наявних в матеріалах справи висновку експерта та наявної в матеріалах справи фото-таблиці (арк. 15-17, том 1) вбачається втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку, а саме, в конструкцію міжповерхового перекриття, що свідчить про те, що облаштування балкону квартири [ADDRESS] здійснено із втручанням у несучі конструктивні елементи житлового будинку, що є порушенням законодавства, враховуючи ненадання відповідного на це дозволу. Згідно з вимогами пунктів 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено облаштування нових і розширення\~існуючих балконів і лоджій, їх скління. Зазначеним пунктом визначено, що при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна мати системний характер, єдиний для всього будинку. Отже, добудова балконів до квартир житлового будинку можлива тільки у складі проектних рішень реконструкції його фасаду в цілому, які повинні не порушувати зовнішній архітектурний вигляд будівлі. Вимоги пункту 4.1 розділу 4 «Загальні положення» ДБН А.2.2-3-2014 передбачають, що проектна документація на будівництво має відповідати положенням законодавства, вимогам містобудівної документації, будівельних норм, стандартів та правил. Не допускається розроблення проектної документації без інженерних вишукувань, що повинні бути виконані відповідно до ДБН А. 2. 1-1 на нових земельних ділянках, а при реконструкції та капітальному ремонті об`єктів - без уточнення раніше виконаних інженерних вишукувань та інструментального обстеження об`єктів. У статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником. За результатами обстеження експерта, роботи з реконструкції по обладнанню балкону квартири [ADDRESS] завершені. Балкон, на час проведення обстеження, експлуатується. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виконані роботи з облаштування балкону, яким обладнано кімнату кв. [ADDRESS] , належать до робіт з реконструкції та вчинені з втручанням у несучі конструктивні елементи житлового будинку, а саме в конструкцію міжповерхового перекриття без отримання відповідних дозвільних документів на вчинення такого перепланування. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення реконструкції відповідно до вимог чинного законодавства з наявністю дозволу відповідних органів для вчинення відповідних дій. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Стаття 382 ЦК України визначає, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У частині другій статті 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У частині другій статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Приписами частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають Отже, оскільки стіна як конструктивний елемент будинку - це спільна сумісна власність усіх власників квартир у багатоквартирному будинку, на реконструкцію балкону зі на несуче-огороджувальній стіні потрібна згода усіх власників квартир у багатоквартирному будинку. Позивач та інші власники квартир у будинку [ADDRESS] є співвласниками міжповерхових перекриттів, несуче-огороджувальної стіни. Таким чином, суд приходить до переконання, що дії відповідачів щодо реконструкції, а саме влаштування балкону до квартири [ADDRESS] , шляхом втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку порушують права та законні інтереси позивача як співвласника будинку [ADDRESS] . У статті 189 ЖК України передбачено, що особи, винні у порушенні правил користування приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових клітин, ліфтів, під`їздів, прибудинкової території несуть кримінальну, адміністративну та іншу відповідальність згідно з чинним законодавством України. Оцінюючи всі зібрані докази у своїй сукупності, матеріали справи, враховуючи порушення відповідачами вимог житлового та містобудівного законодавства, а також інтересів співвласника багатоквартирного будинку, неотримання дозволу на проведення будівельних робіт на зовнішній стіні багатоквартирного житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідачів здійснити перебудову балкону квартири [ADDRESS] шляхом приведення його параметрів в первісний стан (до реконструкції). Щодо заявленої позовної вимоги про визнання реконструкції балкону квартири [ADDRESS] самочинним будівництвом, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Однак, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 753/6914/15-ц колегія суддів зазначила, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, необхідно враховувати, що положення статті 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються. Лише коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК України. У статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Положеннями статей 391, 396 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. Балкон квартири [ADDRESS] розташований на другому поверсі, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення 386 ЦК України, а не ст. 376 ЦК України. З врахуванням чого, дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Окрім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про проведення примусового знесення балкону квартири [ADDRESS] , з огляду на те, що даний спосіб захисту є крайнім заходом, що є передчасним в даному випадку. Наведена позиція узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом в постанові від 30.03.2023 року по справі №642/4768/20.

Outcome: partial