Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Голова Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у Відділі «Служба у справах дітей» Залізничного району на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.10.2022 року неповнолітній [PERSON] поміщений працівниками поліції в Комунальну установу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради та відповідно до скерування відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району неповнолітній тимчасово перебуває на повному державному забезпеченні та отримує послуги в умовах, наближених до сімейних. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини та матері за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою останні проживають без реєстрації, умови проживання незадовільні, помешкання потребує ремонту, санітарний стан приміщення незадовільний, в помешканні брудно та не прибрано. Для проживання, виховання та розвитку дитини немає належних умов. Покликається на те, що матір не усвідомлює відповідальності за виховання сина та його розвиток, а саме ухилення матері від виконання покладених на неї обов`язків проявилось у не забезпеченні сину належних умов проживання, матеріального утримання, побутового догляду, виховання, порушення його житлових та майнових інтересів та схильністю матері до зловживання алкоголем. За час перебування дитини в КУ «Рідні» ЛМР матір`ю не було вирішено ключових питань щодо ремонту чи пошуку іншого помешкання, не зареєстровано місце проживання сина, не виготовлено його паспорта, наявна подальша схильність матері до зловживання алкоголем, у зв`язку із чим ЗРА як органом опіки та піклування було прийнято висновок про доцільність відібрання неповнолітнього [PERSON] від матері, просив позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Рибак М.С. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Додатково пояснив, щомати [PERSON] відвідує сина [PERSON] , [INFO]. в центрі соціальної підтримки, контактує з ним. Дитина схвально і позитивно відгукується про матір, у них тісна емоційна прив`язаність. Але є невирішені проблеми із зловживання позивачем алкогольними напоями, з пошуком нового помешкання або приведення в належний стан існуючого. Через призму цінностей, з метою збереження сім`ї, було вирішено обрати саме такий спосіб захисту та відповідно заявлено вимоги не про позбавлення батьківських прав, а саме про відібрання дитини і стягнення аліментів, оскільки дитина тривалий час перебуває у закладі, однак проблеми в сім`ї не вирішені. Відповідач у суді позов заперечила, пояснила, що є одинокою матір`ю, у свідоцтві про народження сина батько записаний з її слів. Місце їх проживання з сином: [ADDRESS] , це старий будинок, який зареєстрований на дочку, яка виїхала за кордон. Визнає, що житло перебуває в поганому стані, але разом із своїм старшим сином намагається привести його до ладу, зокрема придбали дрова, балони на газ, готуються до опалювального сезону. На даний час з метою якнайшвидше забрати сина додому влаштувалася на роботу посудомийкою, джерело її поточного доходу становить приблизно 7 тисяч гривень на місяць. Вказує, що син [PERSON] зараз перебуває в центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», вона відвідує його, і хоч умови перебування та харчування в центрі хороші, однак вона хоче, щоб син повернувся додому, вдома він має своє спальне місце і робочий стіл, а вона завжди бере участь у вихованні сина, цікавиться його життям і спілкується з ним. Зазначила, що хоча самостійно на даний час не може цілком справитися з ремонтом, але працює і вчиняє дії для покращення умов їхнього спільного проживання, купує продукти харчування. До того ж, звертає увагу, що протягом 8 років, як син навчався у школі за місцем їх проживання жодних претензій до неї ніколи не було. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] перебуває у центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», оскільки мати неналежно виконувала батьківські обов`язки. Він навчається у 8 класі СШ № 72 у м. Львові, поведінка добра, має достатній рівень знань, в центрі соціальної підтримки адаптувався добре, відвідує індивідуальні і групові консультації психолога. Має модель поведінки дорослої особи у стосунках з матір`ю, наявна емоційна прив`язаність до матері, переживає емоційну лабільність, пов`язану з підлітковим віком. Також переживає про відносини з мамою. Скарг на стан здоров`я не має, є лише незначне погіршення зору. Мати цікавиться сином, була на 22 консультаціях психолога, постійно зустрічається з сином, за винятком періоду з середини січня 2023 року до березня 2023 р., коли не приходила і на телефонні дзвінки не відповідала. Протягом червня-липня 2023 року мати з сином мали короткі зустрічі по одному разу. Син виявляє до матері повагу та любов, прив`язаність до матері. Дитина має потребу у вирішенні ситуації. [PERSON] приховує, що мати випиває, заступається за неї і вважає, що все добре, дуже хоче повернутися додому та сподівається що все буде добре, виконує роль рятівника матері. Будучи опитаним безпосередньо в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] повідомив, що протягом 11 місяців знаходиться у центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», з незрозумілих для нього підстав, оскільки того дня він повертався зі школи, а працівники служби прийшли додому, налагодили контакт, пограли з ним в шахи, а пізніше повідомили, що поміщують його у притулок на три дні, до з`ясування всіх обставин. Умови проживання у центрі нормальні, харчування добре, однак вони практично весь час перебувають виключно у кімнатах, не проводять час на свіжому повітрі, хоча б на декілька годин на день. З мамою у нього добрі відносини, жодних конфліктів нема. До 8 класу він навчався у 67 школі, проживав з мамою і старшим братом за адресою: [ADDRESS] . Це старий будинок, який має сирість, потребує ремонту, однак, проживаючи разом із мамою, у нього завжди була їжа, одяг, шкільне приладдя, засоби гігієни. Дуже сильно хоче повернутися додому та не хоче втрачати зв`язку з сім`єю, ці цінності для нього переважають над побутовими умовами. Вдома має місце для сну, окремий диван, має особистий стіл з шухлядами та настільною лампою. З часу перебування у центрі соціальної підтримки, протягом 11 місяців, мама ним цікавиться, вони тісно спілкуються, як по телефону, так і мама відвідує його, завжди приносить з собою солодощі і все необхідне, піклується про нього. Заслухавши пояснення учасників справи, опитавши неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане 16.02.2010 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного Львівського міського управління юстиції. Відомості про батька записані за вказівкою матері, згідно з частиною першою ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.10.2022 року за адресою: [ADDRESS] виявлено дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитину доставлено до Центру соціальної підтримки дітей і сімей, передано інспектором СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області - в.о. завідувача відділенням «Термінове влаштування дітей». Згідно подання про усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення від 02.11.2022 року вбачається, що при виході за адресою: [ADDRESS] працівниками СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області було виявлено, що житловий будинок складається з 2 кімнат та кухні, немає електрики, водопостачання та газу, відсутні ремонт та техніка, в приміщенні житлових кімнат відчувається холод, дитина перебувала на момент обстеження в куртці та шапці, немає готових гарячих страв та запасів продуктів харчування. Дитина не забезпечена сезонним одягом, взуттям та медикаментами. Для дитини не облаштоване місце для сну, постіль брудна, відсутнє місце для навчання та проведення дозвілля. Після спілкування із матір`ю, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи відсутність умов для життя, навчання та виховання дитини було прийнято рішення про його вилучення із сім`ї через загрозу його життю та здоров`ю. Наказом Управління «Служби у справах дітей» № 532 від 09.12.2022 року [PERSON] взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини. Відповідно до відповіді ЛКП «Левандівка» № 2/169 від 31.01.2023 року повідомлено, що зі слів опитаних сусідів сім`ї [PERSON] за адресою на [ADDRESS] , [PERSON] зловживала алкоголем, випадки проявів домашнього насильства мешканцям невідомі, приїзди працівників поліції за вказаною адресою не спостерігались, у тісній комунікації з іншими особами, які характеризуються веденням соціально-негативного способу життя гр. [PERSON] не помічалась. На даний час [PERSON] алкоголем не зловживає, влаштувалась на роботу, син навіть при вживанні матір`ю спиртного завжди нагодований та охайно вдягнений. Письмові чи усні скарги на [PERSON] від мешканців сусідніх помешкань у ЛКП «Левандівка» не надходили. Згідно акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 22.03.2023 року складеного спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району, житло потребує ремонту і прибирання. Помешкання частково облаштоване побутовою технікою, наявні меблі, частина кімнат перебуває або наявні ризики перебування в аварійному стані, в квартирі не прибрано. Для виховання та розвитку дитини створено умови: наявні спальне місце та шафа для одягу, інших умов відповідно до віку та потреб дитини через несприятливий побут немає. Щодо стосунків, які склались у сім`ї встановлено, що мати провідує сина в КУ «Рідні» ЛМР, працює посудомийницею в закладі харчування без укладення трудової угоди, ні матір, ні син не мають зареєстрованого місця проживання, паспорт неповнолітньому сину не виготовлено. Відповідно до відповіді з КНП «3-я міська поліклініка м. Львова» від 06.01.2023 року дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на обліку в дитячому поліклінічному відділенні від народження. Регулярно відвідував поліклініку, щеплений. Діагноз: соматично здоровий. У зв`язку із відсутністю опалення по місцю проживання, тимчасово перебуває в дитячому притулку. Як вбачається з характеристики виданої директором СЗШ № 67 м. Львова від 12.01.2023 року [PERSON] навчався у СЗШ № 67 м. Львова з першого класу, зарекомендував себе дисциплінованим, скромним, доброзичливим, врівноваженим учнем. Конфліктів з однокласниками та вчителями школи не мав. Правила поведінки завжди свідомо виконував, на уроки не запізнювався, школу без поважних причин не пропускав, окрім дистанційного навчання у першому семестрі через відсутність мобільних і комп`ютерних технологій. Старався брати участь у заходах класу. Шкідливі звички у дитини були відсутні. Виховувався у неповній сім`ї, проживав з мамою і старшим братом за адресою: [ADDRESS] , мати не працювала, житлово-побутові умови незадовільні, дитина була одягнена відповідно до сезону та була забезпечена шкільним приладдям. Мама неповнолітнього підтримувала зв`язок з класним керівником, часто дзвонила та цікавилась навчанням та поведінкою учня. Відповідно до характеристики зі СЗШ № 72 від 10.02.2023 року [PERSON] з 17.10.2022 року навчається у СЗШ № 72 м. Львова та прибув із Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», володіє матеріалом на середньому рівні, навчається не в повну міру своїх можливостей, має добру пам`ять, розвинене логічне мислення, може гарно і швидко запам`ятовувати навчальний матеріал, особливий нахил має до літератури, трудового навчання, добросовісно виконує доручення учнівського колективу та класного керівника. За час навчання [PERSON] у школі жодних контактів з мамою не відбувалось, не виходила на зв`язок та не цікавилась навчанням та поведінкою сина, однак зі слів дитини він розмовляє з матір`ю по телефону та вона поповнює йому рахунок на мобільному телефоні. Дитина з нетерпінням чекає зустрічей з мамою. Згідно листа директора Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був зарахований до відділення «Термінове влаштування дітей» Комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку від 31.10.2022 року. Причиною вилучення дитини слугувало: залежність матері і неналежні житлово-побутові умови. На момент влаштування до Комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» дитина була відкрита, розуміла, де вона знаходилась, добре комунікувала з іншими фахівцями і дітьми. Спостерігається позитивна динаміка у поведінці, хлопець намагається не порушувати правила Центру. Проявляє бажання у спілкуванні з мамою та чекає повернення додому, вірить, що проблема скоро вирішиться. З 02.11.2022 року на відділенні «Служба підтримки сім`ї» надавались послуги для матері [PERSON] , за час перебування в Центрі була на 19 зустрічах із психологом, після яких мала зустрічі з дитиною. До 06.01.2023 року п. [PERSON] приходила і відвідувала зустрічі у призначений час, однак надалі у січні декілька разів приходила зі слів фахівця з ознаками алкогольного сп`яніння, надалі зустрічі не відвідувала, від реабілітації в Центрі у Київській області відмовилась. 10.05.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради надано висновок про доцільність відібрання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав у зв`язку із невідповідальним ставленням матері до виконання батьківських обов`язків, що проявилось у недотриманні належним чином забезпечення умов проживання, матеріального утримання, побутового догляду, порушення житлових та майнових інтересів неповнолітнього, схильністю матері до зловживання алкоголем, за час соціальної роботи не вирішила ключових питань щодо ремонту чи пошуку іншого помешкання, не зареєструвала дитину за жодною адресою. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Такі заходи можуть бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України від 24.09.2008 № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку. Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини служба у справах дітей в той же день подає районній, районній у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільській, селищній раді об`єднаної територіальної громади клопотання про невідкладене відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення. Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі об`єднаної територіальної громади здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Частиною 2 ст.170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи у даному випадку, звертаючись до суду із позовом про відібрання дитини [PERSON] від матері [PERSON] , Залізничною районною адміністрацію не представлено до матеріалів позову відомостей щодо письмового інформування прокуратури за місцем проживання дитини та відповідно дотримання вимог семиденного строку звернення із відповідним позовом до суду про відібрання дитини від матері. Аналізуючи доводи сторони позивача щодо необхідності відібрання дитини від матері судом не встановлено підстав, які б стверджували про наявність загрози життю та здоров`ю неповнолітньому на момент його негайного вилучення від матері та поміщення КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», на що покликається позивач. Як вбачається із подання ВП № 1 ЛРУП від 02.11.2022 року рішення про вилучення дитини [PERSON] було прийнято з мотивів встановлення в ході обстеження житлово-побутових умов у будинку факту відсутності у неповнолітнього умов для життя та навчання, що розцінено як загрозу у сім`ї життю та здоров`ю дитини, при цьому доказів проведення оцінки рівня безпеки дитини згідно з додатком 10 вказаного Порядку, яким передбачено форму акта проведення оцінки рівня безпеки дитини при такому відібранні не надано. Покликаючись на факт зловживання відповідачем алкогольними напоями, позивачем однак не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного. Будь-які відомості про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, в тому числі і за не виконання нею батьківських обов`язків, у матеріалах справи також відсутні. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається із характеристики зі школи, де навчався до його вилучення та поміщення у Комунальний заклад неповнолітній [PERSON] , останній навчався з першого класу, мати неповнолітнього - одинока, житлово-побутові умови незадовільні, однак дитина одягнена відповідно до сезону, забезпечена шкільним приладдям, мама підтримувала зв`язок з класним керівником, часто дзвонила і цікавилась навчанням та поведінкою сина. Згідно відповіді ЛКП «Левандівка» зі слів сусідів станом на січень 2023 року [PERSON] алкоголем не зловживає, влаштувалась на роботу, син [PERSON] навіть при вживанні матір`ю спиртного завжди нагодований та охайно вбраний. Соціально-негативного способу життя гр. [PERSON] та комунікації із особами, які характеризуються веденням такого способу життя не спостерігалось. КНП «3-я міська поліклініка м. Львова», у якій на обліку в дитячому поліклінічному відділенні від народження перебуває [PERSON] повідомлено, що останній регулярно відвідував поліклініку, щеплений, діагноз: соматично здоровий. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, яке захищається статтею 8 Конвенції. Суд також бере до уваги висловлену позицію неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , який в ході опитування в судовому засіданні повідомив, що відносини з мамою в нього хороші та дуже хоче повернутися додому і не бажає втрачати зв`язку з сім`єю, незважаючи на побутові умови проживання, відповідач у судовому засіданні висловила позицію, згідно якої бажає, щоб син повернувся додому та проживав з нею, оскільки вчиняє можливі з її сторони дії для покращення умов проживання сина та завжди брала і бере участь у його вихованні. У своїй постанові № 347/1924/20 від 12.05.2022 року Верховний Суд покликаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України" зазначає, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, і це можна виправдати лише за поодиноких обставин. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п.50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2021 року у справі "Савіни проти України"). Таким чином, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. В ході судового розгляду вказаної справи жодних із вище перелічених обставин позивачем не наведено та судом не встановлено, натомість відповідачем вживаються заходи для покращення житлово-побутових умов спільного проживання із сином, незадовільний стан яких по суті, як вбачається із наявних у справі документів, і слугував підставою для відбірання неповнолітнього від матері та поміщення його до КУ "Центр соціальної підтримки дітей та сімей "Рідні" Львівської міської ради. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Окрім цього, надано також роз`яснення відповідно до Листа Державного Департаменту з усиновлення та захисту прав дитини від 24 лютого 2010 року № 4.1/6-49/630 «Щодо застосування законодавства України (ст. 170 СК) при відібранні дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав», в якому зауважено, що за ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Необхідною умовою передачі дитини другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам є їхня згода на це, яка надається у письмовій формі. І тільки в разі відсутності у дитини будь-яких родичів або неможливості передачі дитини жодній з вказаних фізичних осіб дитина передається органу опіки та піклування, який зобов`язаний забезпечити її тимчасове влаштування, вирішити питання про встановлення опіки чи піклування над нею та вживати заходів щодо захисту її особистих та майнових прав. У виняткових випадках рішення про негайне відібрання дитини від батьків має право постановити орган опіки та піклування. Виняткові обставини при цьому можуть полягати у загостренні хвороби батьків, наявності у дитини тяжких тілесних ушкоджень, крайньому виснаженні дитини внаслідок недостатнього харчування чи виснажливої праці тощо. У вказаних випадках дитина потребує негайної медичної допомоги в умовах стаціонару. Таким чином, відібрання дитини за рішенням органу опіки та піклування є тимчасовим засобом захисту прав дитини. Тривалим засобом захисту прав дитини є рішення суду. Якщо суд відмовив у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав чи позову про відібрання дитини, рішення органу опіки та піклування про відібрання дитини має вважатися таким, що втратило чинність, а дитина має бути повернута тому, з ким вона проживала. Якщо ж протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини не усунуті причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відтак, з наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів, оскільки належних та допустимих доказів на доведення факту небезпеки для здоров`я та морального виховання у разі залишення неповнолітнього з відповідачем, достатніх для задоволення позовної заяви, позивачем не було надано, а також беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини опитаної безпосередньо у суді, суд приходить до переконання, що станом на день вирішення питання про відібрання неповнолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] , підстави для такого відібрання відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів, оскільки у задоволенні позову в частині відібрання дитини від матері відмовлено, відтак підстави для вирішення питання про стягнення аліментів з матері на дитину у суду також відсутні.

Outcome: dismissed