Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] в обґрунтування якої посилається на те, що їй на праві приватної спільної сумісної власності належить частка квартири [ADDRESS] . Також співвласниками вказаної квартири в рівних частках є: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті свого сина позивач прийняла. Маючи намір здійснити реєстрацію права власності на житло, їй стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Вироком суду від 20.05.1994 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років у колонії особливого режиму. Матеріали кримінальної справи № 1-57/1994 відповідно до акту на знищення №2 від 18.03.2016 знищені за закінченням терміну зберігання. В архівній справі, в якій зберігаються оригінали судових рішень за 1994 рік, вирок суду від 20.05.1994 та ухвала суду від 12.08.1994 щодо [PERSON] відсутні. Арешт, накладений на майно позивача та інших співвласників, порушує їх права користування та розпорядження цим майном на власний розсуд. Враховуючи викладене, позивач просить зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Київській зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який накладено у межах кримінальної справи № 157/1994 за обвинуваченням [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.140 КК України. Заперечення відповідача 28 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління МВС України в Київській області, відповідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вказує, що спірні правовідносини виникли за дії органів міліції у 1994 році. Отже, Головне управління не є правонаступником Головного управління МВС України в Київській області. Позивач не перебувала у правовідносинах з Головним управлінням Національної поліції в Київській області. Оскільки спірні правовідносини виникли за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, а тому вказаний спір має вирішуватись відповідно до вимог КПК. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представники позивача адвокат Персентьєва О.М. та [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Київській області у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 листопада 1999 року Фондом комунального майна Броварської міської ради згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням (наказом) від 03.11.1999 року № 911, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №320466742 від 18 січня 2023 року за результатами пошуку виявлено, що майно спадкодавця знаходиться під обтяженням: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1223406, підстава обтяження: ухвала б/н Броварський міський суд Київської області (Народний суд міста Бровари), дата виникнення 12.08.1994 рік. Нотаріусом Першої Броварської державної нотаріальної контори Броварського району Київської області Журавською В.В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] до вилучення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 30 січня 2023 року [PERSON] , звернулася до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації. 13.02.2023 року за вих. № 6506 Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що для зняття обтяження № 1223406 ухвала б/н, видана Народним судом м. Бровари, необхідно звернутися до Броварського міськрайонного суду Київської області. 07 квітня 2023 року до Броварського міськрайонного суду направлено адвокатський запит з метою отримання інформації, а саме: Копію ухвали б/н Народного суду міста Бровари від 12.08.1994 року в межах провадження відносно [PERSON] , щодо накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, яке остаточне рішення прийнято по справі [PERSON] , чи вирішувалося в рішенні по справі питання зняття арешту з квартири [ADDRESS] . 19 квітня 2023 року, вих. № 03-0/20/2023, Броварським міськрайонним судом Київської області повідомлено, що згідно з обліково-статистичними картками за 1994 рік на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала кримінальна справа №1-57/1994 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.140 КК України, та [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України. Вироком суду\~від 20.05.1994\~року [PERSON] засуджено за вчинення вказаного злочину та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років у колонії особливого режиму. Матеріали кримінальної справи № 1-57/1994 відповідно до акту на знищення №2 від 18.03.2016 знищені за закінченням терміну зберігання. В архівній справі, в якій зберігаються оригінали судових рішень за 1994 рік, вирок суду від 20.05.1994 та ухвала суду від 12.08.1994 щодо [PERSON] відсутні. 25 травня 2023 року за вих. № 250423/20 направлено адвокатський запит до Головного управління Національної поліції України в Київській області щодо надання інформації про виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.05.1994 року по кримінальній справі № 1-57/1994 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.140 КК України, та інформацію по вирішенню питання по речовим доказам та іншим об`єктам і майну, на які накладався арешт у межах кримінальної справи № 157/1994 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.140 КК України. 02 червня 2023 року Головним управлінням Національної поліції України в Київській області надано відповідь, де вказано, що під час досудового слідства в кримінальній справі арешт на майно [PERSON] накладений за правилами КПК 1961 року. Надати в межах компетенції, інформацію щодо обліку та виконання вироку, винесеного у кримінальній справі №1-57/1994 від 20.05.1994 року, а також рішення щодо речових доказів у ній, не є можливим. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У даній справі позивач просить зняти арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року. Механізм скасування арешту майна було передбачено таким чином - на підставі постанови слідчого в порядку частини шостої 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року. Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частин першої, другої, четвертої, десятої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, права позивача як спадкоємця є порушеними внаслідок існування обтяження у вигляді арешту спадкового майна, яке належало [PERSON] . Заперечення відповідача щодо розгляду справи в порядку цивільного судочинства є безпідставними виходячи з таких обставин. Судом встановлено, що вироком суду від 20.05.1994 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років у колонії особливого режиму з конфіскацією майна, що стало підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру речових прав на нарехоме про обтяження у вигляді арешту. Проте, встановлено, що право власності на нерухоме майно у [PERSON] виникло майже через 5 років після ухвалення вироку, тому конфіскація його майна не могла бути реалізованою, а [INFO] [PERSON] помер. Матеріали кримінального провадження, в тому числі й судові рішення, у суді не збереглись, так як знищені. Отже, позивач позбавлений можливості вирішити даний даний спір в порядку кримінального судочинства, тому цей спір необхідно вирішувати у порядку цивільного судочинства. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: partial