Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Алекскредит», в якому просить визнати виконавчий напис №9295 від 17.04.2020 вчинений приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчиком В.\~В. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивував тим, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчуком В. В. 17.04.2020 вчинено нотаріальний виконавчий напис за реєстровим номером №9592 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 12\~822,00 грн. На підставі виконавчого напису №9592 від 17.04.2020 відкрито виконавче провадження №61905414. 18 травня 2020 року в межах виконавчого провадження №61905414 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Сума заборгованості за період з 08.11.2019 по 31.01.2020 за виконавчим написом складає 11\~022,00 грн, з яких: 6\~600,00 прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4\~422,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 1800,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 12\~822,00 грн. Вважає, що стягнення грошових коштів є незаконним та порушує його права, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, приватним нотаріусом не перевірено надіслання кредитором повідомлення боржнику перед його вчиненням, та виконавчий напис вчинено на договорі, що виникає з кредитних правовідносин, тоді як виконавчі написи можуть вчинятися лише на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Посилаючись на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закон України «Про нотаріат», зазначає, що вчинений виконавчий напис №9295 від 17.04.2020 про стягнення з нього на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 12\~822,00 грн, яка виникла за кредитним договором №2515077 від 20.07.2019 був вчинений з порушенням встановлених вимог законодавства, вимога стягувача не була безспірною, не надано доказів щодо наведеного розрахунку та несплати ним вказаної заборгованості до ТОВ «Алекскредит». Крім того, кредитний договір №2515077 від 20.07.2019, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки розрахунок заборгованості сам по собі не підтверджує її наявності та розміру, а також укладення договору, так як нічим іншим не підтверджується, у зв`язку з чим його правильність неможливо перевірити. Доказами, які можуть підтвердити наявність та розмір заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, з вищевказаних документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Тому подання стягувачем документів, які згідно із переліком є підтвердженням безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич В. Л. є місто Київ. Таким чином, приватний виконавець Дорошкевич В. Л. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, в територіальних межах міста Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстровано у місті Києві, або ж майно боржника знаходиться в межах міста Києва. В той же час, адресою реєстрації та фактичного проживання позивача є: [ADDRESS] позивач у м. Києві не працює та не має майна на території м. Києва. Крім того, у виконавчому провадженні міститься інформація про те, що [PERSON] отримував дохід у ТОВ «Фінансова компанія «Фроза», АТ «Універсал Банк». Однак, він ніколи там не працював та не отримував дохід. На час відкриття виконавчого провадження №61905414 від 23.04.2020 перебував за межами України та повернувся на територію України 18.08.2021, тому вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства та просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 09.05.2023 залишено без руху позовну заяву, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 22.05.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву та у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В. В. матеріали нотаріальної справи, на підставі яких вчинено виконавчий напис №9295 виданий 17.04.2020. Ухвалою від 22.05.2023 задоволено клопотання про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. №9295 від 17.04.2020. Ухвалою суду від 19.07.2023 підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначеного справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. На виконання ухвали суду від 22.05.2023 до суду з Київського обласного державного нотаріального архіву надійшла належним чином завірена копія виконавчого напису №9295. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримали в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення не направив, відзив до суду не подавав. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та третіх осіб та постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. вчинено виконавчий напис №9295, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №2515077 від 20.07.2019 за період з 08.11.2019 по 31.01.2020 у розмірі 11\~022,00 грн, в тому числі: 6\~600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4\~422,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача в розмірі 1800,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 12\~822,00 грн (а.с.73). ТОВ «Алекскредит» звернулося до приватного виконавця Дорошкевич В. Л. із заявою про примусове виконання рішення, а саме: відкриття за місцем проживання (перебування) боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №9295 від 17.04.2020 виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Киїівської області Колейчиком В. В. (а.с.30). 23.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. відкрито виконавче провадження №61905414, про що було повідомлено Боржника та Стягувача шляхом направлення відповідної постанови за адресою місця проживання, місцезнаходження (а.с.21, 28-29). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. від 23.04.2020 винесено постанову про арешт майна боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.23). Крім того, постановами приватного виконавця від 23.04.2020 стягнено з боржника [PERSON] основної винагороди у розмірі 1282,20 грн, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн (а.с.41, 42). 18.05.2020 постановою у виконавчому провадженні №61905414 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що він отримує від ТОВ «ФК «Форза» (а.с.22, 24). Позивач звертався з запитом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. про надання документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, копію документів виконавчого провадження №61905414 (а.с.26-27). Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.08.2020 №983/6 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріусу\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчика В.\~В.\~з 18.08.2020 (а.с.39). Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 22.10.2021 діяльність нотаріуса Колейчик В. В. була неодноразово зупинена у (а.с.35). Як вбачається з паспорта громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що [PERSON] виїхав за межі України 11.12.2019, повернувся 18.08.2021 (а.с.33-34). З паспорта позивача вбачається, що з 13.08.1997 він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.37-38). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.05.2023 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.44). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Позивачем заперечується наявність заборгованості, зокрема її розмір за кредитним договором, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчиком В.\~В. вбачається, що підставою для вчинення напису є ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України№ 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача проти наявності між ним та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» суми боргу, звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості перед відповідачем у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved