Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначила,\~ що їй, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливного-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 19-22777 від 12.01.2007 року, на праві приватної власності належить частка квартири [ADDRESS] . Згідно Витягу з Реєстру про право власності нерухомого майна в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані громадяни: [PERSON] - власник; [PERSON] - власник; [PERSON] власник. Однак, [PERSON] не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, а саме з 2008 року, про що складено Акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 08 травня 2023 року. Відповідачка не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Факт реєстрації Відповідачки порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. На теперішній час [PERSON] стверджує, що відповідачка з 2008 року знаходиться за межами України. Просить позов задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,\~131 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.\~\~\~ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою\~позивачки, що відповідає положенням\~ст. 280-282 ЦПК України,\~так як\~\~надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.\~ \~\~\~\~\~\~ Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~ У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що позивачці [PERSON] належить частка квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідачці [PERSON] -1/4 частка; та 2/4 частки - [PERSON] . Згідно з актом від 08 травня 2023 р [PERSON] , починаючи з 2008 р. по теперішній час, не проживає за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частинами першою, другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач є співвласником спірної квартири за адресою: [ADDRESS] . Статтею 8 Конвенції про захист прав людини закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 8 Конвенції свідчать про гарантування кожній особі права на повагу до її житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Gillow v. the U.K.» від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі «Larkos v. Cyprus» від 18 лютого 1999 року). Встановивши, що відповідач\~\~є законним власником частки у спірній квартирі, суд зазначає про те, що позбавлення права користування особи житлом, яке належить їй та іншим співвласникам на праві спільної часткової власності, є порушенням реалізації права одного із співвласників займати житло і не бути позбавленим свого житла. Позивачем не надано доказів того, що відповідачка на даний час не проживає в квартирі,оскільки акт про не проживання особи за місцем реєстрації не є належним та допустимим доказом. Також суд звертає увагу на те, що третя співвласниця спірної квартири - [PERSON] не пред`являла позовних вимог до [PERSON] , про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.\~

Outcome: dismissed