Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Адвокат Огородник О.І. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з: відповідача Інспекції ДАБК - безпідставно стягнуті штрафи в розмірі 15\~300 грн; відповідача приватного виконавця Шелінської Ю.А. - безпідставно стягнуту основну винагороду приватного виконавця 1530 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В. Суддя ухвалою від 21 жовтня 2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд ухвалою від 23 грудня 2022 року постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд ухвалою від 24 квітня 2023 року провадження у справі зупинив до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі № 910/5880/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення 17000 грн. Суд ухвалою від 11 вересня 2023 року поновив провадження у справі у зв`язку із усуненням обставини, що стала підставою для зупинення такого. \~ \~ \~ \~Представник відповідача приватного виконавця просить у вимогах до його довірителя відмовити, адже виконавчі провадження закінчені у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа у повному обсязі, а не у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню. Указані обставини виключають факт безпідставності набуття приватним виконавцем грошових коштів як витрат виконавчого провадження. \~ \~ \~ \~Відповідач Інспекції ДАБК заперечує проти позовних вимог з підстав, що повернення коштів регулюється Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а тому посилання на ст.ст.1212, 1213 ЦК України є помилковим. Указане викладене у відзивах на позов. Сторона позивача користалась правом подання відповіді на відзиви. Надано підтвердження надіслання даних документів іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства. Позивач користується професійною правничою допомогою адвоката, який скористався правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подавши заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. \~ \~ \~ \~Сторона відповідача, незважаючи на належне повідомлення, своїми процесуальними правами не скористалася, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила та жодних клопотань не заявлено, а тому з дотримання вимог ст.223 ЦПК України суд уважає за можливе розглянути у їх відсутності за наявності у справі правової позиції стосовно позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання 02 жовтня 2023 року осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~ У ході розгляду справи судом установлено, що постановою в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 44-а від 27 квітня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. \~ \~ \~ \~Постановою в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 46-а від 28 квітня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.96 КУАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5950 грн. У вищевказаних постановах зазначено вимоги ст.308 КУАП, відповідно до якої у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у таких постановах. З примусового виконання вищевказаних постанов приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. 15 червня 2021 року відкрито виконавчі провадження за № 65816931 та № 65814669. У відповідності до постанови приватного виконавця від 18 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65816931 згідно з платіжними дорученнями з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача 3400 грн заборгованості; 340 грн основної винагороди приватного виконавця та 572,90 грн витрат виконавчого провадження. Згідно з постановою приватного виконавця від 22 вересня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65814669 за платіжними дорученнями з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача 11\~900 грн заборгованості; 1190,00 грн основної винагороди приватного виконавця та 572,90 грн витрат виконавчого провадження. Наведені виконавчі провадження № 65814536 та № 65814512 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним їх виконанням. При цьому за приписами ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому\~статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження»). У порядку адміністративного судочинства рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 березня 2022 року у справі № 464/5095/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року, постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 44-а від 27 квітня 2021 року та № 46-а від 28 квітня 2021 року скасовані, провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно позивача за ч.ч.1, 4 ст.96 КУАП закрито. Виходячи із приписів ч.2 ст.14, ч.5 ст.254 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (у відповідній редакції). Судове рішення є обов`язковим до виконання ст.129-1 Конституції України. Відповідно до\~ст.ст.\~1212,\~1213\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала.\~Положення цієї\~глави застосовуються\~незалежно від\~того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За умовами ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 сформульовано правовий висновок про те, що після визнання протиправною та скасування\~адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу\~кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Тому\~повернення таких коштів платникові стосується захисту його майнових прав як суб`єкта господарювання, а вимога про стягнення цих коштів належить до юрисдикції господарського суду. Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі\~статтею 1212 ЦК України\~як безпідставно утримувану. На такі правовідносини приписи\~ЦК України\~про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого\~наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, не поширюються. Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що правові підстави для набуття відповідачами грошових коштів позивача, отриманих у ході виконання зазначених постанов про притягнення останньої до адміністративної відповідальності, згодом відпали. У зв`язку з цим, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути набуті без достатньої правової підстави грошові кошти, іншим чином захистити порушені цивільна права позивача не є можливим. Суд погоджується з переконливими та слушними доводами сторони позивача, які відповідачами жодним чином не спростовано. Доводи відповідачів фактично зводяться до власного суб`єктивного бачення обставин справи. Підсумовуючи викладене вище у своїй сукупності, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Відомості, які б спростували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України), відсутні, а інші доводи не впливають на таке вирішення справи. Розподіляючи судові витрати, суд зважає на наступне. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, на відповідачів слід покласти сплачені позивачем до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору\~в розмірі 992,40 грн. Представником позивача заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що у порядку\~ст.137 ЦПК України\~документально підтверджено понесення таких. Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 640/18402/19 (постанова від 28 грудня 2020 року) розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, додаткова постанова від 16 березня 2023 року по cправі №927/153/22). З огляду на конкретні обставини справи: справа цивільної юрисдикції за правилами спрощеного провадження, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі про стягнення безпідставно набутих коштів, обсяг юридичної/технічної роботи, заявлений розмір витрат в сумі 10\~000 грн (по 5 грн з кожного з відповідачів) не є явно завищеним, відповідає правомірним очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу. Правового підґрунтя для зменшення таких витрат не встановлено.

Outcome: approved