Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

Адвокат Зубенко О.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 01.09.2006 по 04.04.2012 сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В 2017 році відповідачка виїхала на постійне місце проживання до АР Крим, де утворила нову сім`ю. Неповнолітню дитину залишила батькові на повне виховання. З 2017 року відповідачка не спілкується ні з позивачем ні з дитиною, не приймає участі в її вихованні, відмовляється надавати матеріальну допомогу на її виховання та утримання. Здійсненням догляду та вихованням дитини, її навчанням та всіма іншими батьківським обов`язками займається позивач. Відповідачка добровільно позбавила свою доньку материнської любові, турботи та право на повноцінну родину, в зв`язку з чим позивач просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання, призначене на 27.09.2023 не з`явися. На адресу суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні, що було призначено на 15.09.2023, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.01.2023 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.02.2023. Ухвалою суду від 21.04.2023 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 11.05.2023. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2012 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 01.09.2006 по 04.04.2012. Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON] - " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не проявляє відносно неї батьківської турботи, абсолютно не цікавиться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Відповідачка самоусунулася від виконання материнських обов`язків. Так, згідно характеристики, виданої Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів [PERSON] , 2008 р.н. проживає разом з татом та бабусею. Матір перебуває у Криму, участі у вихованні доньки не брала (а.с. 45). Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 " від 17.03.2023 № 01-24/40 у Центрі спостерігається [PERSON] , [INFO] . Догляд за дитиною здійснює бабуся (а.с. 61) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що товаришує із позивачем, часто буває у нього в гостях, приблизно раз на місяць. Пояснив, що [PERSON] з моменту, як [PERSON] переїхала до Автономної Республіки Крим, постійно піклується про доньку, вони проживають разом, він її утримує. До переїзду до АР Крим дитина проживала то з матір`ю, то з батьком. Після розлучення, через деякий час у [PERSON] з`явилася інша сім`я і дитина, тому вона і переїхала. Після переїзду долею доньки не цікавиться, [PERSON] не провідує, не дзвонить їй. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є хрещеним [PERSON] та товаришує із позивачем, тому часто буває у них в гостях. Пояснив, що [PERSON] у 2017 році переїхала до АР Крим, з того часу, він жодного разу її не бачив. Вона не підтримує доньку, аліменти не сплачує, у вихованні участі не приймає. У судовому засіданні надала свої пояснення неповнолітня [PERSON] . Зазначила, що підтримує позовну заяву, адже мати - [PERSON] не приймає участі у її житті. Після розлучення батьків, вона деякий час жила із матір`ю, потім частіше почала жити із батьком, тому що у матері з`явився новий чоловік. У перший клас її відводив батько. У 2017 році мати переїхала до Автономної Республіки Крим, з того часу вони не бачилися, фінансово вона не допомагає. Там у неї нова сім`я, є дитина. Мати їй дзвонить дуже рідко. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно витягу із протоколу № 7 Комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Заводському району вирішила: відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР підготувати та надати до Заводського районного суду м. Запоріжжя висновок органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1985 р.н., відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 59). Відповідно до висновку № 548/01-22/1801-408 від 06.04.2023 районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування вирішила: [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 58). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення матір`ю від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки, як було встановлено, остання не проявляє до дитини материнської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Отже, суд вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судові витрати. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору, в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved