Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

До суду, через свого представника адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича, звернулася [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , позивач) з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідач) в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини до досягнення дитиною [PERSON] , трьох років, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до 14.05.2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, тому на даний час нею подано позов про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що їх спільна з відповідачем малолітня дитина проживає разом з нею, яка не має можливості працювати, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу в розмірі 860 гривень на місяць. На сьогоднішній день Іванківським районним судом Київської області видано судовий наказ у справі №366/2292/22 від 12.01.2023 року, яким стягнуто із відповідача на користь позивача кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку. Однак даних коштів позивачу суттєво не вистачає для підтримання нормального рівня забезпечення себе та спільної з відповідачем дитини. Також, [PERSON] зазначає, що вона є особою з інвалідністю третьої групи, у зв`язку з чим їй необхідне постійне лікування, на утриманні має малолітню дитину, а отже потребує значно більших матеріальних коштів. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 25 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв., з повідомленням сторін. 25 квітня 2023 року судове засідання було відкладено на 31 травня 2023 року на 10 год. 00 хв. 31 травня 2023 року судове засідання було відкладено на 31 серпня 2023 року на 11 год. 00 хв., у зв`язку з неявкою відповідача. 31 серпня 2023 року судове засідання було відкладено на 22 вересня 2023 року на 11 год. 30 хв. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позові заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 16 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис №108, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 18.05.2021 Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З акту підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради № 101 від 08.02.2023 року, вбачається, що позивач разом з донькою фактично проживають в [ADDRESS] . Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №798709 від 22.11.2021 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, з 15.11.2021 року довічно. На підтвердження витрат, які необхідні на утримання дитини позивачем надано копії квитанцій. Судом встановлено, що позивач на даний час не працює, а доглядає за дитиною, до досягнення нею 3-х річного віку. Згідно з положенням частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, зокрема: ч. 1 даної статті вказує - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 19.01.2018 року по справі № 541/1208/16-ц. Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти, або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Відповідач є працездатною молодою особою та не є особою з інвалідністю. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Доказів, які б спростовували вищевикладене, суду не надано. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У даному випадку позов подано до суду 09 лютого 2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до статей 137 та 141 ЦПК України за результатами розгляду справи сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так,\~для захисту\~її порушених\~прав [PERSON] \~звернулася до\~адвоката Шурубора\~В.І.\~з яким\~було укладено\~договір по\~надання правової\~допомоги від\~08.02.2023\~року (з\~додатком).\~Відповідно до\~умов вказаного\~договору та\~додатку адвокат\~Шурубор В.І.\~надає правову\~допомогу,\~а позивач оплатила послуги (гонорар (винагороду)) адвокатові у розмірі 2 500,00 грн., що підтверджується, договором по надання правової допомоги від 08.02.2023 року, додатком до даного договору від 08.02.2023 року, актом прийому-передачі послуг №1/23 від 08.02.2023 року та платіжним дорученням від 08.02.2023 року. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 500, 00 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень, від сплати якого позивач звільнена відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved