Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.06.2023р. з Київського районного суду м.Одеса надійшов за підсудністю вищезазначений позов, яким позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь для утримання їхньої спільної дочки [PERSON] , [INFO] , - у твердій грошовій сумі в розмірі 20000грн. на місяць, щомісячно, з дня звернення позивачки до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.\~ \~ \~ \~ \~ \~\~В обґрунтування вимог позову позивачка посилається на те, що відповідач, який є батьком дитини, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання дочки, яка проживає з нею, позивачкою. Вона переконана, що відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, надала суду\~копії доказів\~з оплати\~витрат на\~утримання дочки, що, на її думку, є обґрунтованою підставою для стягнення аліментів саме в такому розмірі, але не надавши доказів та відомостей щодо доходів відповідача. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви, позивачка просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, також не надавши доказів на підтвердження своїх доходів. \~ \~ \~ \~Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 14.12.2010року (справа 2-ц-1130/2010), рішення набрало законної сили (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії [NUMBER] , яке було видане 12.02.2009р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з№29, а.с.15), відповідач є батьком дитини; дочка проживає зі своєю матір`ю - позивачкою, на утриманні якої перебуває, зазначена обставина ніким не заперечується. Позивачка не надала відомостей і доказів щодо свого матеріального стану і доходів та матеріального стану і доходів відповідача. Відповідач [PERSON] надав суду довідку КПП Хмельницького обласного госпіталю ветеранів війни від 31.08.2023р. про те, що він перебуває на стаціонарному лікуванні з 11.08.2023р. до теперішнього часу (а.с.62), однак відомостей про свої доходи суду не надав. Відповідно до ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним зі способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а, згідно ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3ст.181 СК України ). Ст.81 СК України регламентовано, що "Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на ... дітей, ... затверджується КМ України". Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1 /4, двох дітей - 1 / 3, на трьох і більше дітей - 1 / 2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками - не вважається незмінним, - може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини зможе у подальшому подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, з урахуванням вимог діючого законодавства, - обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним. Відповідач визнав свій обов`язок брати участь в утриманні дитини, але заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 20000грн. та не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1 / 4 частини його заробітку. Враховуючи вимоги чинного законодавства про те, що обидва батьки мають утримувати свою дитину, а також те, що суду не надано об`єктивних доказів щодо матеріального стану сторін, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення вимог позову про стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 20000грн. Крім того, надані позивачкою суду копії квитанції доказів оплати витрат на утримання дочки не можуть бути взяті до уваги судом в межах розгляду даного позову, оскільки питання додаткових витрат на дитину підлягає розгляду судом в межах позову, що подається на підставі ст.185 СК України - про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Outcome: partial