Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.04.2023 року, який на момент смерті проживав у м.Києві, а після смерті відкрилася спадщина. Оскільки батько помер під час воєнного стану, то для позивача це був подвійний стрес, що вплинуло на її моральний та душевний стан. Крім того, позивач [PERSON] проживає у м.Рівне, а нотаріус Астраускас Л.Є., до якої звернулася сестра [PERSON] в м.Києві, за 328 км. від місця проживання позивача. Позивач є особою пенсійного віку, а м.Київ у 2022 році було містом з підвищеною небезпекою, через постійні повітряні тривоги та ракетні обстріли міста. Окрім того через світову пандемію COVID-19, був встановлений карантин по всій території України з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року, позивач перебуває у зоні ризику інфікування, що підтверджується відповідними документами. А тому, вважає, що причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними та такими, що не залежали від волі позивача. 31.07.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказує, що спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із [PERSON] у квартирі останньої, за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] , то останнім днем подання позивачем заяви про прийняття спадщину є 01.03.2023 року, однак позивач не звернулася до нотаріуса із даною заявою. Окрім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину з 01.03.2023 по 20.06.2023 (дата звернення до суду з позовом) та не надано відмови нотаріуса, у зв"язку із пропуском вказаних строків. Наявність у позивача стресу, депресії, важкого морального та душевного стану не може слугувати підставою для обгрунтування надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] неодноразово повідомляла в телефонній розмові [PERSON] про відкриття спадкової справи, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріуса, а тому віддаленість місця проживання позивача від місця відкриття спадщини, встановлені карантинні обмеження по всій території України через світову пандемію COVID-19, пенсійний вік та перебування на стаціонарному лікуванні у 2020 році не може вважатися поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. В задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду від 26.06.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.08.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, з\~підстав та\~мотивів,\~які наведені\~у позовній\~заяві,\~просив задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву,\~в задоволенні позову просив відмовити, з\~підстав та\~мотивів,\~які наведені у відзиві. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.04.2023 року. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В даному випадку, [PERSON] , будучи дочкою спадкодавця, знаючи про наявне нерухоме майно, знаючи про дату його смерті - володіла інформацією про відкриття спадщини на його права та обов`язки. Згідно з ч. 1ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Частина 2ст. 12 ЦК встановлює, що нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом. Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно дост. 1270 ЦК Українистановить шість місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд з`ясовуєчи були перешкоди для подання заяви на прийняття спадщини і досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, щоповажними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні обставини це ті, що існують поза людською свідомістю і незалежно від неї, її волі та бажань, а суб`єктивні це ті, що зумовлені особистими поглядами, інтересами, потребами, переконаннями людини. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому цей строк неодноразово продовжувався. У результаті дій держави-агресора законодавцями внесені низка суттєвих змін, щодо прийняття спадщини в умовах воєнного стану, а саме: перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Тобто, за загальним довоєнним правилом строк прийняття спадщини становив 6 місяців з дня відкриття спадщини. Втім, зміни, що почали діяти з 06.03.2022, додали до цього строку ще 4 місяці. Обрахунок строку для кожної конкретної відкритої справи до воєнного стану виглядатиме таким чином: якщо до 06.03.2022 року шестимісячний строк спадкування не сплинув, то він автоматично подовжується ще на 4 місяці і в сумі становить 10 місяців, а якщо сплинув під час воєнного стану, але до 06.03.2022 року, то діє стара норма, за якою строк прийняття спадщини або відмови від неї не подовжується та становить 6 місяців; в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; забороняється видача свідоцтва про право на спадщину (далі свідоцтво) у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі; під час дії воєнного стану свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом після закінчення строку для прийняття спадщини. Тобто, останніми змінами, що були внесені 02.06.2022 року до п.3 постанови КМУ №164, свідоцтво буде видаватись спадкоємцям, але не через 6 місяців з дня смерті спадкодавця, а через 10 місяців з моменту його смерті або оголошення особи померлою. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] , то останнім днем подання заяви про прийняття спадщину є 01.03.2023року, позивач не звернулася до нотаріуса із даною заявою, однак звернулася до суду з даним позовом 20.06.2023 року. Суд наголошує, що незалежно від введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, позивач не була позбавлена можливості направити заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку відповідно до пункту 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Також, суд критично оцінює доводи позивача щодо стану її здоров`я, що перешкоджало вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Більш того, позивач не надав суду медичної документації щодо перебування його протягом усього строку для прийняття спадщини у такому хворобливому чи іншому стані, який би перешкоджав йому звернутися до нотаріуса. Із наданих позивачем доказів, не вбачається тривале перебування позивача на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з чим не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини. У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не міг запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби. У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оцінивши докази, надані позивачем, суд зазначає, що дійсно вік та стан здоров`я позивача вимагає додаткових сил і часу для лікування та може вносити певні корективи у можливість розпоряджатися своїм часом. Проте, ці обставини, які не були безперервним, та відсутність доказів, які б вказували на те, що стан здоров`я позивача настільки важкий, що перешкоджав йому у своєчасній реалізації своїх спадкових прав, не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже не можуть бути визнані поважними причинами. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно відмовити. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

Outcome: dismissed