Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства «Першого українського міжнародного банку» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 19.01.2021 р. вчинено виконавчий напис № 132 про стягнення з позивача на користь АТ "ПУМБ" заборгованості за кредитним договором № 1001355286801 від 12.07.2019 р. в сумі 22.607,36 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2022 р. у справі № 331/1626/22 виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Проте під час примусового виконання із заробітної плати [PERSON] було стягнуто на користь банку 13.575,24 грн. Позивач вважає, що оскільки виконавчий напис, на підставі якого проводилася примусова процедура стягнення з [PERSON] грошових коштів, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти підлягають поверненню, на підставі ст.. 1212 ЦК України. Тому просить стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь [PERSON] 13.575 грн. 24 коп. безпідставно отриманих грошових коштів, 1.073 грн. 60 коп. судового збору, 1.800 грн. витрат на правову допомогу, а також всі інші судові витрати, що будуть понесені в майбутньому. Ухвалою від 27.03.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки з повідомленням, про причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовою підставою зазначеної позовної вимоги вказано положення статті 1212 ЦК України. Так, згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання), - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначено про те, що зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2022 р. у справі № 331/1626/22 визнано виконавчий напис №132 від 19 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №1001355286801 від 12.07.2019 в сумі 22607,36 грн., таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] надала суду довідку яка містить інформацію, про те, що приватний виконавець Юхименко О.Л.

Outcome: approved