Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 174324 про стягнення з [PERSON] на користь Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором № 3298206106/263103 від 12 березня 2020 року, укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] , в сумі 6810 гривень та стягнено плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1200 гривень. На підставі такого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем від 07 грудня 2021 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] та накладено арешт на кошти на рахунках боржника [PERSON] . У лютому 2023 року цей виконавчий напис було передано приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Кудрановському Юрію Володимировичу. Про наявність виконавчого напису щодо неї [PERSON] дізналася в липні 2023 року з інформації, що міститься в Єдиному реєстрі боржників. Вважаючи виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню повністю, представник позивача - адвокат Батраков Михайло Юрійович (а.с. 19-24) 15 серпня 2023 року звернувся до суду з відповідним позовом. Підставою для позову позивач назвав обставину, що заборгованість, у зв`язку з якою вчинено виконавчий напис, не є безспірною через відсутність договірних правовідносин із ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», а тому виконавчий напис не відповідає вимогам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою від 16 серпня 2023 року (а.с. 27-28) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою було залучено для участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кудрановського Юрія Володимировича. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатки до позову відповідачу та третім особам було вручено 30 та 23 серпня 2023 року відповідно (а.с. 30, 31, 32-33). Відзив на позовну заяву, пояснення чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та треті особи не подали. Крім того, судом здобуто інформацію, що мається у відкритому доступі, про зупинення приватної нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича з 01 липня 2021 року на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1075/6 від 30 червня 2021 року. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням такого: Судом встановлено, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 174324 (а.с. 10), відповідно до якого із [PERSON] стягнено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором № 3298206106/263103 від 12 березня 2020 року, укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, що право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Дебт Колекшн» набуло на підставі Договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» та Договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31.05.2021 між «ФК «Сіті Фінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу»; стягнення за виконавчим написом виконується за період з 23 січня 2020 року до 09 червня 2021 року і складає 6810 гривень кредитної заборгованості; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, - та 1200 гривень. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем від 07 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 11), якою, крім іншого, постановлено стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 8010 гривень та винагороди приватного виконавця у розмірі 801 гривня. Ще однією постановою від 07 грудня 2021 року (а.с. 17-18) накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на її відкритих рахунках, а також на ті, які будуть відкриті на її прізвище. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. від 07 лютого 2023 року (а.с. 13-14) виконавчий напис № 174324, виданий 15.06.2023, за заявою стягувача передано для подальшого виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кудрановськмоу Юрію Володимировичу, а 08 лютого 2023 року відповідною постановою (а.с. 15-16) прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кудрановським Ю.В. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) та постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік документів). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172. Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вимагалося обов`язкового нотаріального посвідчення таких договорів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили 22 лютого 2017 року, постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року. Виконавчий напис від 15 червня 2021 року (а.с. 10), який оспорює позивач, було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі № 826/20084/14. У даній справі позивач заперечує про наявність договірних правовідносин із відповідачем - ТОВ «ФК Дебт Коллекшн». Суд також вважає недоведеним факт правомірності вимоги, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису, саме ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до [PERSON] . Відповідач ніяким чином не спростував твердження позивача про відсутність між ними договірних правовідносин. За таких обставин суд приходить до висновку, що вчиняючи 15 червня 2021 року виконавчий напис № 174324, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Така обставина дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Подібна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 в справі № 757/24703/18-ц, від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 та підтверджена правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 в справі № 910/10374/17. Пунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, тобто: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Така позиція висловлена Верховним Судом у справі № 754/7994/17 від 12.03.2020. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зробила правовий висновок про те, що доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Перед судом не доведено обставину, що вимогу про усунення порушення ТОВ «Фінансова Компанія «Дебт Коллекшн» направило на адресу [PERSON] , зазначену в кредитному договорі від 12 березня 2020 року. Законодавством не передбачено обов`язку нотаріуса направляти на адресу боржника повідомлення про вчинення виконавчого напису для реалізації права на подання пояснень (заперечень) щодо його вчинення. Так, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 березня 2021 року справі № 750/3781/20. Отже, суд вважає, що [PERSON] довела факт порушення ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» її прав та інтересів, вона обрала належний і ефективний спосіб захисту свого права, заявивши вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки така вимога відповідає змісту порушеного права, характеру порушення, наслідкам, заподіяним таким порушенням, а тому позов підлягає до задоволення. Як зазначено у п. 95 постанови Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом сплатила 1073 гривні судового збору (а.с. 25), її вимога задоволена, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. Наданими стороною позивача документами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 11/07-01 від 11.07.2023 (а.с. 19-20), додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги № 11/07-01 від 11.07.2023 (а.с. 21), квитанцією № 1 (11/07-01) від 18.07.2022 (а.с. 22), ордером (а.с. 23) та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 24) доведено, що [PERSON] на правничу допомогу адвоката витратила 10736 гривень. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката не оспорений відповідачем. Відповідно до норм ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, зокрема, у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також і судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 10736 гривень. Таким чином, позивач поніс у цій справі судові витрати на загальну суму 11809 гривні (10736 грн + 1073,60 грн) 60 копійок, і вони в повному розмірі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved