Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 25.10.2019 року, відповідно до заяви відповідачки, було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого останній було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому було збільшено до 28000 грн. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 22.05.2023 року утворилась заборгованість в сумі 33930 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27320 грн. 80 коп., заборгованості по відсотках в сумі 6609 грн. 54 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві та клопотанні в разі його неявки просив розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідачка та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в поданому відзиві. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні, а також подане представником позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд у відповідності до положень ч.3 ст.211 ЦПК України, визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Заслухавши відповідачку та її представника, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Як зазначено в позовній заяві, не заперечувалось відповідачкою та вбачається з матеріалів справи, 25.10.2019 року, відповідно до анкети-заяви відповідачки між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого банком було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 2600 грн., який в подальшому було збільшено до 28000 грн. Для користування кредитним рахунком відповідачці було видано кредитну картку. Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 22.05.2023 року утворилась заборгованість в сумі 33930 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27320 грн. 80 коп., заборгованості по відсотках в сумі 6609 грн. 54 коп. Заперечуючи проти пред`явлених до неї позовних вимог, відповідачка посилалась на те, що з 25.10.2019 року по 08.05.2022 року вона не користувалась кредитною лінією. 08.05.2022 року приблизно о 16-00 г. з її картки невідомими особами, шляхом отримання дистанційного доступу до її телефону, з карткового рахунку було списано кошти в сумі 22063 грн. 60 коп. та 5257 грн. 20 коп., внаслідок чого в неї сформувалась заборгованість перед банком в сумі 27320 грн. 80 коп. Про цей факт вона відразу повідомила на гарячу лінію банку за номером 3700, з проханням заблокувати операції та повернути кошти. Проте, вказані вимоги було проігноровано банком. 10.05.2022 року та 12.05.2022 року вона зверталась до банку з письмовими заявами про списання коштів з її карткового рахунку та повернення незаконно перерахованих коштів. 15.05.2022 року від банку надійшла відповідь про відмову в поверненні незаконного списаних коштів, з рекомендацією звернутись до правоохоронних органів. 08.05.2022 року вона зверталась із заявою про вчинення злочину до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, у відповідь на яку 15.05.2022 року отримано лист Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 10.05.2022 року про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. 24.05.2022 року вона звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей за її заявою до ЄРДР. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2022 року у справі №932/2813/22 було зобов`язано уповноважену особу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості за її заявою до ЄРДР. 20.06.2022 року Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022041030000956 за ч.3 ст.190 КК України. Постановою слідчого від 11.07.2022 року її було визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. 31.08.2022 року вона знов звернулась до банку із заявою, в якій повідомила про незаконне списання коштів з її рахунку, відкриття кримінального провадження за цим фактом та просила зупинити нарахування відсотків та припинити дію кредитного договору. Листом від 01.09.2022 року банк повідомив її про необхідність погашення коштів в сумі 27320 грн. 80 коп. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 14.12\~ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно з пунктом 14.16\~ст.14 вказаного вище Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Пунктом 37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. \~ \~ \~ \~Згідно п.п.5,6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року (далі Положення), яке було чинним на час викрадення мобільного телефону та зняття з рахунку кредитних коштів, було передбачено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Пунктом 8 розділу VI Положення передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до п.11 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. За змістом\~ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до правових висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі №210/1242/18, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. \~ \~ \~ \~Згідно наданої банком до позовної заяви довідок вбачається, що станом на 09.11.2021 року у користуванні відповідачки перебувала кредитна картка № [NUMBER] із встановленим початковим кредитним лімітом 2600 грн., який в подальшому було збільшено до 28000 грн. Відповідно до наданого разом із позовом розрахунку заборгованості вбачається, що до 08.05.2022 року відповідачка кредитними коштами не користувалась. 08.05.2022 року з її карткового рахунку було перераховано кошти в сумі 27320 грн. 80 коп. Згідно долучених відповідачкою до відзиву виписок та прінт-скринів переписки із банком вбачається, що вказані кошти було перераховано двома переказами на суму 22063 грн. 60 коп. (08.05.2022 року о 16-19 г.) та на суму 5257 грн. 20 коп. (08.05.2022 року о 16-20 г.). \~ \~ \~ \~ Суд враховує, що кредитна картка № [NUMBER] , фінансовий телефон, ПІН-код, паролі або інша інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідачкою стороннім особам не передавались. Зняття та перерахування коштів з рахунку було здійснено третіми особами шляхом дистанційного доступу через мережу Інтернет. Згідно наданої до відзиву переписки з банком вбачається, що після переказів коштів з її карткового рахунку, що мали місце 08.05.2022 року о 16-19 г. та 16-20 г., відповідачка негайно звернулась до банку з метою блокування картки та вже 16-47 г. 08.05.2022 року на її заявку було надано відповідь щодо блокування картки. Також в цей же день відповідачка звернулась до правоохоронних органів за фактом незаконного перерахування коштів з її карткового рахунку, за фактом чого було розпочато кримінальне провадження, в рамках якого її було визнано потерпілою. За вказаних обставин та наведених положень законодавства, оскільки відповідачкою не вчинялось будь-яких дій та розпоряджень на здійснення операцій за її кредитним рахунком, а також дій, які б сприяли отримання сторонніми особами інформації, яка давала змогу ініціювати такі платіжні операції; враховуючи підтвердження факту незаконного заволодіння кредитним коштами третіми особами, а також факту своєчасного повідомлення відповідачкою банківської установи та правоохоронних органів про ці факти, суд не вбачає законних підстав для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності у вигляді сплати заборгованості, що виникла внаслідок незаконного заволодіння кредитними коштами третіми особами та нарахованих на ці кошти відсотків. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed