Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.06.2023 звернулась до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 120\~000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до неї про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , як частку у спільному майні подружжя. У листопаді 2017 року вона звернулась до відповідача із зустрічним позовом про визнання боргових зобов`язань в розмірі 240\~000 грн., отриманих за борговою розпискою від 07.10.2015 у [PERSON] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнення з відповідача 1/2 частини боргового зобов`язання, отриманого за вказаною розпискою, у сумі 120\~000 грн., а також про визнання спірної квартири її особистою приватною власністю. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2022 у справі №751/6002/17 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено і визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково і визнано спільною сумісною власністю сторін зобов`язання за розпискою від 07.10.2015 на суму 240\~000 грн, в решті вимог за зустрічним позовом відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON] 1/2 частини боргових зобов`язань у розмірі 120\~000 грн., суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів про сплату нею коштів за договором позики у повному обсязі. 17.04.2023 позивач повернула грошові кошти [PERSON] у розмірі 240\~000 грн. за борговою розпискою від 07.10.2015. Таким чином, вона самостійно виконала спільне з відповідачем боргове зобов`язання і набула права зворотньої вимоги (регресу) у відповідача суми в розмірі 120\~000 грн. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова 13.06.2023 провадження усправі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова 30.06.2023 справу передано на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за територіальною підсудністю. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 04.08.2023 позовну заяву прийнято до свого провадження, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, про час та місце розгляду справи сповіщався за останнім відомим зареєстрованим в Україні у встановленому законом порядку місцем проживання та у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване на час розгляду справи у встановленому законом порядку місце проживання - у порядку ч. 11 ст.128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті судової влади України. Адресою відповідача у позовній заяві вказано [ADDRESS] . Суд ураховує, що на даний час міжнародне співробітництво з Республікою Білорусь припинено. Так 01.12.2022 прийнято Закон України N 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року". Закон 22.12.2022 опубліковано у газеті "Голос України" та 23.12.2022 він набрав чинності. Закон передбачає зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованоїЗаконом України від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованогоЗаконом України від 3 березня 1998 року N 140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованоїЗаконом України від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованогоЗаконом України від 3 березня 1998 року N 140/98-ВР (стаття 2). Окрім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному вебсайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку РФ та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються. Отже, на даний час у відносинах з Республікою Білорусь унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення між Україною і Білорусією. Разом з тим, положеннями ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевказане, судом було здійснено передбачені законом заходи для повідомлення відповідача [PERSON] про наявність спору у суді, а також спроби виклику останнього для участі в судовому засіданні. Враховуючи те, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, [PERSON] вважається повідомленим про розгляд вказаної справи належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи, відзивом на позов та запереченнями на нього, до суду не звертався, а також від представника позивача не надійшло заперечень проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про можливість ухвалення такого рішення. До того ж, відповідач не позбавлений можливості подання заяви про перегляд заочного рішення у порядку ст. 284 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 65\~СК України визначено, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до змісту статті 65\~СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до частини другої статті 73\~СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Статтею 541\~ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 липня 2022 року у справі № 751/6002/17, провадження № 2/751/259/17, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року встановлено, що в період з 14 березня 2013 року по 04 жовтня 2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 07 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було складено розписку, згідно умов якої [PERSON] взяла в борг у [PERSON] кошти в розмірі 360\~000 грн. в рахунок купівлі квартири по [ADDRESS] та зобов`язалась повернути вказані кошти до 31.12.2016. 30.08.2016, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстрованого за № 3614, [PERSON] у ТОВ «Житлобудсервіс» придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будівельна адреса: [ADDRESS] за 348\~600 грн. Зазначену квартиру визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і за відповідачем визнано право власності на 1/2 її частку. Також суд дійшов висновку, що укладений [PERSON] договір позики від 07.10.2015 на придбання квартири створює обов`язки для [PERSON] , оскільки отримані грошові кошти використані в інтересах сім`ї, тому боргові зобов`язання на суму 240\~000 грн. (в межах заявлених позовних вимог), визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Одночасно, судом було відмовлено позивачу [PERSON] у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини боргових зобов`язань 120\~000 грн., у зв`язку з відсутністю доказів сплати нею коштів за договором позики у повному обсязі. Вказані обставини не підлягають доказуванню в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України. Як вбачається з копії розписки від 17.04.2023, виданої позикодавцем [PERSON] , грошові кошти в сумі 240\~000 грн., які [PERSON] отримала від [PERSON] за борговою розпискою від 07.10.2015 для придбання квартири сплачено позичальником у повному обсязі (а.с.43). 30.06.2020 Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 638/18231/15-ц зробила правові висновки, що при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544\~ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині. Таким чином, суд встановив, що за час шлюбу з відповідачем позивачкою взято кошти в борг у [PERSON] в інтересах сім`ї на придбання квартири, які використані в інтересах сім"ї у рахунок оплати вартості квартири при її купівлі, яка є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, право власності на 1/2 частини квартири за рішенням суду визнано за відповідачем, зобов`язання ж за розпискою від 07.10.2015 на суму 240 000 грн, укладеною між позивачкою та [PERSON] рішеням суду визнано спільною сумісною власністю сторін, та на даний час борг за розпискою сплачений в сумі 240 000 грн самостійно позивачем, що є підставою відповідно до ст. 544 ЦК України для стягнення з відповідача 1/2 частини сплачених позивачем боргових зобов`язань у сумі 120\~000 грн. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved