Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

22.03.2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Яреми С.В. від 10.03.2023 року до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій позивачка та її представник просять: в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz С200 CDI», 2004 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz С200 CDI», 2004 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 123970 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 15784 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні, з яких: судовий збір - 2684 грн., витрати за проведення експертизи - 4100 грн.; витрати на правову допомогу - 9000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка та її представник посилаються на те, що 14.09.2013 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб між собою. [INFO] у них народився син [PERSON] . 04.04.2022 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/1490/22 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на дитину, щомісячно, починаючи з 28.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 14.06.2022 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/1488/22, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис 1330, було розірвано. 03.09.2020 року у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль марки «Mercedes-Benz С200 CDI», ідентифікаційний номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано за [PERSON] . З моменту купівлі даного транспортного засобу та по даний час ним фактично користується [PERSON] . Враховуючи, що автомобіль є, неподільною річчю і що ним фактично користується [PERSON] , тому [PERSON] вважає за доцільне залишити автомобіль в особистій приватній власності [PERSON] , а для неї виплатити грошову компенсацію 1/2 частки ринкової вартості автомобіля станом на даний час, та з такою пропозицією поділу спільного автомобіля [PERSON] усно погодився, однак у мирному порядку надати грошову компенсацію [PERSON] відмовляється. Відповідно до висновку експерта №274.23ЕД від 10.01.2023 року, середня ринкова ціна автомобіля марки «Mercedes-Benz С200 CDI», 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] , станом на 05.01.2023 року становить 247940,00 грн., і він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. 23.03.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області по даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 04.05.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, цивільну справу №678/390/23 (провадження №2-678-174/23) за позовом [PERSON] , представник позивача: адвокат Ярема Світлана Василівна до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, надіслано за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області (місцезнаходження м.Рівне, вул.Шкільна, 1, Рівненської області, п.і.33028). 19.06.2023 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області було постановлено, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - передати на розгляд за підсудністю до Летичіського районного суду Хмельницької області (місцезнаходження смт.Летичів, пров.Шкільний, 4/а, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької область, п.і.31500). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 року для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Цибульського Д.В. 04.08.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, справу було прийнято до провадження, та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. 15.08.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Клекотки Ю.О., та продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі №678/390/23 за позовом [PERSON] , представник позивача: адвокат Ярема Світлана Василівна до [PERSON] , представник відповідача: адвокат Клекотка Юрій Олегович про поділ спільного майна подружжя. 06.09.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Ярема С.В. не з`явились, від останньої до суду 04.10.2023 року надійшло письмове клопотання про проведення судового розгляду без участі позивачки та її представника від 04.10.2023 року, в якому вони просять проводити розгляд справи без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Клекотка Ю.О. будучи неодноразово та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення у підготовчі судові засідання та у судові засідання не з`явились, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 cт.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п.8, ч.2 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ст.60 СК України, вважається, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою розяснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовєязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved