Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

12 лютого 2021 року [PERSON] (далі: позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі: відповідач-1), ХООВ ГОІ «Союз Чорнобиль України» (далі: відповідач-2), ГО «Харківського обласного об`єднання інвалідів «Чорнобилець Харківщини» (далі: відповідач-3), третя особа ГС «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду» (далі: третя особа-1), ТОВ ЧП «Координатор» (далі: третя особа-2) про захист честі та гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову позивач посилався на оприлюднення 27.01.2021р. о 18:52, на веб-сайті «Чорнобилець Харківщини» (http://www.chernobyl.kh.ua), власниками якого є відповідач -2 та відповідач-3, у телеко¬мунікаційній мережі загального користування Інтернет публікації (текстовий матеріал) російською мовою, під помітним заголовком «ВНИМАНИЕ! СРОЧНО ТРЕБУЕТСЯ ПОМОЩЬ!» (http://www.chernobyl.kh.ua/Hoeocmu/emiMaHue- срочно-требуется-помощь), яка підписана відповідачем-1. Позивач зазначає, що у середовищі учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інших громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вже три десятиліття тому виник громадський рух, котрий спрямований на взаємодопомогу, правовий та соціальний захист, сприяння наданню медичної допомоги, вирішення екологічних проблем, тощо. Реалізовуючи своє конституційне право на громадську діяльність, ця категорія громадян об`єднувалась у різні місцеві, регіональні, республіканські та міжнародні громадські формування, громадські об`єднання. Цей громадський рух отримав загальну назву чорнобильський рух. У позові зазначено, що у цій публікації відповідачів позивач вбачає елементи буллінгу в середовищі чорнобильського руху та за його межами - чергових навмисних спроб у діях з боку відповідачів по відношенню до позивача та до третьої особи (ГС «МНОІ «Ветерани Чорнобиля») у вигляді навмисного, постійного цькування, при якому явно простежується терор будь-якого виду: психологічний, фізичний, відкритий і непомітний, при якому кривдники і агресори, котрими у цих діях виступають відповідачі, які, в цьому випадку, через наявність у них веб¬-сайту, коштів, лобізму в органах влади, тощо, помилково вважають свої сили та можливості нерівними, значно більшими, ніж у позивача та третьої особи. Зазначені у позові обставини стали підставою звернення до суду за захистом немайнових прав, оскільки є недостовірними. Позивач просив зобов`язати відповідачів спростувати інформацію, викладену в спірній публікації а також стягнути з відповідачів моральну шкоду та вирішити питання розподілу судових витрат. 12.03.2021 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. загальне позовне провадження у справі відкрите. Рішенням Вищої Ради правосуддя №1976/0/15-21 від 14.09.2021 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 22.09.2021 року справа № 953/2462/21 (н/п 2/953/1869/21) передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. 28.10.2021 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. прийнято справу до свого провадження та продовжено розгляд справи зі стадії підготовчого провадження. 09.12.2021 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. закрито підготовче провадження у справі. 18.10.2022 у зв`язку з перебуванням судді Ляха М.Ю. у відпустці по догляду за дитиною відповідно до наказу №02-03/213 від 23.09.2022, цивільна справа передана судді Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В. та 28.10.2023 ухвалою суду прийнята до провадження суддею. Відповідачі скористалися своїм правом на подання відзиву, в яких просили відмовити задоволенні позову повністю за його необґрунтованості, з підстав викладених у відзивах. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду до судового засідання не з`явились. Подали відповідні заяви. Позивач наполягав на задоволенні позову. Представники відповідачів просили суд розглядати справу за їх відсутності та наполягали на позиціях, викладених у відзивах. Третя особа ТОВ ЧП «Координатор» подала письмові пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу своєї відсутності. Третя особа - Громадська спілка «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду» подала письмові пояснення, в яких підтримала позицію позивача та просила позов задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд висновує: Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що на веб-сайті «Чорнобилець Харківщини» (http://www.chernobyl.kh.ua), [INFO] о 18:52, в телеко¬мунікаційній мережі загального користування Інтернет оприлюднена публікація (текстовий матеріал) на російській мові, під помітним заголовком «ВНИМАНИЕ! СРОЧНО ТРЕБУЕТСЯ ПОМОЩЬ!» (http://www.chernobyl.kh.ua/Hoeocmu/emiMaHue- срочно-требуется-помощь) такого змісту: «Уважаемые чернобыльцы Украины и других стран Европы и Мира! Может кто слышал либо знает! Прошу Вас просветить меня на счет деятельности ОБЩЕСТВЕННОГО СОЮЗА «МЕЖДУНАРОДНОЕ НЕПРАВИТЕЛЬСТВЕННОЕ ОБЪЕДИНЕНИЕ ИНВАЛИДОВ «ВЕТЕРАНЫ ЧЕРНОБЫЛЯ ЗА МИР И СОГЛАСИЕ» возглавляемое Президентом организации [PERSON] . Всем наверняка будет интересно, что эта организация сделала с 10 октября 2018 года (со дня своего образования). Мне сегодня позвонили из « [INFO] » и попросили дать информацию об этой организации. К большому моему сожалению, я не мог ничего рассказать (наверное из-за своей неграмотности или неосведомленности). Поэтому Прошу Вас, если кто что знает, дать мне информацию. Это наверняка будет интересна и Вам, Чернобыльцы Украины, та что там Украины должны знать своих героев, отстаивающих интересы чернобыльцев в планетарном масштабе! Заранее благодарен. В.А. Жигаев». Надалі відповідач-1 наводить повний текст Статуту ГС «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду» у перекладі на російську мову, котрий завершується розділом 12 такого змісту: «12. ПОДПИСИ ПРЕДСТАВИТЕЛЕЙ УЧРЕДИТЕЛЕЙ ОБЪЕДИНЕНИЯ: [PERSON] , Общественная Организация «Союз инвалидов Чернобыля Западной Грузии»; [PERSON] , Всеукраинская общественная организация «Всеукраинское объединение ветеранов Чернобыля»; [PERSON] , Общественный Союз «Харьковская ассоциация общественных организаций инвалидов-ветеранов Чернобыля». Після цього відповідач [PERSON] цю публікацію завершує словами : «P.S. Правда А.Шевченко сказал, что он не знает, и впервые слышит, что он является учредителем этой организации, [PERSON] сказал, что такой факт был в 2018 году и на этом все закончилось.» Ця публікація, на думку позивача, містить недостовірну інформацію та таку, що порушує його права як фізичної особи на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, у тому числі, як керівника (президента, члена Президії) Громадської спілки «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду», а також містить недостовірну інформацію та таку, що порушує право на недоторканість ділової репутації третьої особи, - Громадської спілки «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду», як юридичної особи, президентом якої є позивач. Також [PERSON] оприлюднені два коментарі до цієї публікації, котрі є образливими по відношенню до позивача, на його думку, і порушують його гідність, честь та недоторканість ділової репутації. Згідно з ч.1, ч.4, ч.6, ч.7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. У ч.4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У ст. 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст. 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства». Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року, Karpyuk And Others v Ukraine, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). ЄСПЛ вказує, що «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP v. UKRAINE, № 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.02.2019р. у справі № 725/5585/16-ц (провадження № 61-34549св18) вказано, що «тлумачення ст. 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2020р. у справі № 758/12586/15 (провадження № 61-38937св18) зазначено, що «право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Конвенції захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом це передумова плюралізму поглядів. Суд зауважує, що можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень чинним законодавством не передбачена. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів),а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Суд дійшов висновку, що опублікована спірна стаття є вираженням суб`єктивної думки [PERSON] , тобто є не твердженням, висловленим про факт, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками щодо цієї інформації. Такі висновки не можуть бути, а ні спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору. Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків має здійснюватися суспільством на основі усієї інформації, отриманої з різних джерел. Крім того, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Опублікована 27.01.2021 року стаття не містить відомостей про конкретні події та явища, стосовні діяльності Громадської спілки «Міжнародне неурядове об`єднання інвалідів «Ветерани Чорнобиля за мир та злагоду» та її Голови [PERSON] , а є зверненням до інтернет-відвідувачів сайту повідомити (поділитися) інформацією про діяльність вказаної громадської організації. Враховуючи вищевикладене, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, у задоволенні яких відмовлено, вони також задоволенню не підлягають. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed