Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

05.07.2023 представниця органу опіки та піклування Литовезької сільської ради звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 13.07.2023 провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 34). Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 11.09.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 89). Представниця позивача мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка разом із дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає за місцем реєстрації з вересня 2022 по теперішній час. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.05.2022 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відібрано в матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Литовезької сільської ради для подальшого влаштування. Батько дітей помер відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області від 05.09.2017. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.05.2022 з відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2021 до досягнення повноліття дітей. Відповідачка не сплачує аліменти на утримання дітей, що призвело до наявності у неї заборгованості, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 19.06.2023 за період з 01.07.2021 по 31.05.2023 становить 69 000 грн. У зв`язку із сформованою заборгованістю [PERSON] внесена до Єдиного реєстру боржників. 14.06.2022 неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавленого піклування. Згідно з рішенням виконавчого комітету Литовезької сільської ради від 23.09.2022 № 38 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] тривалий час не проживає у с. Кречів, за твердженням сусідів перебуває на сезонних роботах в Республіці Польща, адреса її невідома. Крім того, у зв`язку з не сплатою комунальних послуг в [PERSON] сформувалась значна заборгованість. Працівниками Литовезької сільської ради проводилась профілактична робота з [PERSON] , однак на теперішній час вона не змінила свого ставлення до дітей, належним чином не виконує батьківських обов`язків, не дбає про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням і медичним доглядом, зловживає алкогольниим напоями, не виявляє інтерес до розвитку дітей, не створює належних умов для проживання дітей, не займається їхнім вихованням, тим самим умисно та свідомо ухиляється від батьківських обов`язків, порушуючи ст. 150,152 Сімейного кодексу України. Представниця позивача в судовому засіданні просила здійснювати розгляд справи за відсутності відповідачки, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи, вона вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно синів [PERSON] та [PERSON] є єдиним дієвим захистом прав дітей на піклування та на належні умови проживання, виховання, лікування. Діти [PERSON] , [PERSON] іїній законний представник [PERSON] не заперечували проти задоволення судом позову, та проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», однак для участі в судовому засіданні не прибула, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження, виданого 01.04.2009 Мовниківською сільською радою Іваничівського району Волинської області, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого 04.11.2013 виконавчим комітетом Мовниківської сільської ради Іваничівського району Волинської області, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області, батько малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] помер. (а.с.16) Згідно з характеристикою виданою старостою Литовезької сільської ради Володимирського району [PERSON] , відповідачка по справі на теперішній час зареєстрована в с. Кречів, Володимирського району разом з двома неповнолітніми дітьми, однак з вересня 2022 перебуває за кордоном та не бере участі у вихованні дітей, не має стабільного доходу та зловживає спиртними напоями. (а.с.7) Згідно з рішеннням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.05.2022 в [PERSON] відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав та передано їх Органу опіки та піклування Литовезької сільської ради для подальшого влаштування. (а.с. 8-13) Згідно з виконавчими листами з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 14-15) Як вбачається із повідомлення Іваничівського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, оскільки в неї сформувалась заборгованість із сплати аліментів на її малолітніх дітей в сумі 69000 грн. (а.с.17-18) Як вбачається із актів обстеження умов проживання складених 21.02.2022 та 17.03.2022 умови проживання дітей [PERSON] є такими: незадовільний стан в кімнатах, не прибрано, брудно, опалення здійснюється електричною двохкамерною плиткою, однак дуже холодно. (а.с.22-23) Згідно з висновном органу опіки та піклування Литовезької сільської ради з метою захисту прав та інтересів дітей є доцільним позбавленння батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.28-29) Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Литовезької сільської ради, виходячи з такого. Згідно зі ст. 32 Конституції України «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…». «…Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою» (ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» «…Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини… Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей…, захищає права сім`ї». «Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили» (ст. 14 згаданого Закону). Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування Литовезької сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] , оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідачки, дотримання якнайкращих інтересів дітей. Нормами ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно зі ст. 11 згаданого Закону органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальний захист і захист особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; впровадження пріоритетних форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Враховуючи, що позивачем не було сплачено судовий збір при поданні позову, суд відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідачки судового збору в дохід держави у розмірі 5368,00 грн.( за дві вимоги немайнового характеру щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, якщо позов подано юридичною особою). Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved