Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 08 серпня 2023 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`ю позивача у розмірі 268 400 грн. Вказує, що [PERSON] пропрацював з 08.10.1993 по 13.05.2019 на посаді машиніста екскаватора в кар`єрі Першотравневого кар`єру ПрАТ «ПівнГЗК». Під час виконання трудових обов`язків на зазначеному робочому місці позивач підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища, рівень яких перевищував гранично-допустимі показники, а саме: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,3 рази та складала 4,6 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3, згідно з вимогами «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони»; еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень та складав 60 дБ при ГДР 59 дБ, згідно ДСН 3.3.6.039-99. Внаслідок тривалої дії на організм позивача вказаних тяжких та шкідливих умов праці, які не усунуті з вини відповідача, позивачем отримано 2 хронічних професійних захворювання: «1. сидеросилікоз першої стадії (s/t, l/, co), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень І-ІІ стадії, група В, ЛН другого ступеня; 2. Вібраційна хвороба ІІ стадії від загальної вібрації, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ліктьових, колінних суглобів». Зазначає, що вищезазначені факти підтверджуються Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 20.04.2023 та трудовою книжкою на ім`я позивача. У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, 06.07.2023 за результатами МСЕК було безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності 65% (50% - по вібраційній хворобі, 15% - по сидеросилікозу) та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в забезпеченні санітарно-курортним лікуванням У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Як наслідок наявних у нього професійних захворювань, його періодично постійно турбує виражена задишка після незначного фізичного навантаження, напади задухи, які виникають у нічний час, та купіруються інгалятором, періодичний кашель з виділенням слизового харкотиння впродовж дня, важкість та хрипи у грудях, підвищена пітливість, біль та обмеження рухів. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 268400 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 01.09.2023 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Львов А.Л. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що оформляючи трудові відносини з позивачем, [PERSON] були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами і компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Окрім цього, за роботу в шкідливих умовах праці позивачу було надано право на пільгове пенсійне забезпечення та достроково призначено пенсію на пільгових умовах, відшкодування якої здійснювалось за рахунок відповідача. Таким чином, під час працевлаштування [PERSON] усвідомлював та погоджувався, що під час роботи на підприємстві буде піддаватися впливу шкідливих факторів, та за весь період роботи жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Вважає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання. Крім того вказує, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, таким що не відповідає принципу співмірності та пропорційності, а має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 08.10.1993 по 13.05.2019 працював на посаді машиніста екскаватора в кар`єрі Першотравневого кар`єру ПрАТ «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача 45 років 04 місяці, з них: 25 років 07 місяць за професією, та 42 роки 08\~місяців у\~цеху в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 14.02.2023 (а.с. 9-13, 14-17). \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку №190 від 07.02.2023, Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагнози [PERSON] та виявлено професійні захворювання: сидеросилікоз першої стадії (s/t, l/, co), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень І-ІІ стадії, група В, ЛН другого ступеня; вібраційна хвороба ІІ стадії від загальної вібрації, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, що також підтверджується консультативним висновком лікаря-прфпатолога № 08/21-1918 ві 26.9.2022, виписками із медичної карти, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20402.2023 (а.с. 18-19, 22, 11). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.п.\~17,\~18,\~19\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~20\~квітня 2023\~року,\~ [PERSON] \~працюючи на\~підприємстві відповідача\~з 08.10.1993\~по 13.05.2019\~керував екскаватором,\~під час\~виконання робіт\~з навантаження\~гірничої маси\~на залізничний\~транспорт та\~відвантаження гірничої\~маси з\~перезавантажувальних пунктів,\~розробляв гірничу\~масу та\~грунт,\~перемішував гірничу\~масу,\~планував площадку,\~керував екскаватором\~під час\~пересування та\~маневрів,\~регулював хід\~механізмів,\~забезпечував технічно\~правильне переміщення\~гірничої маси\~та ефективне\~використання екскаватора,\~керував навантаженням\~породи у\~вагони,\~профілював трасу\~екскаватора.\~Внаслідок недосконалості\~технологічного устаткування\~та процесу\~відкритого видобутку\~руди,\~підпадав під\~вплив підвищених\~параметрів загальної\~вібрації та\~пилу з\~вмістом діоксиду\~кремнію від\~10%\~до 70%.\~Раніше працюючи\~з 25.08.1976\~по 08.10.1993\~помічником машиніста\~екскаватора у\~Першотравневому кар`єрі\~з тих\~же причин,\~підпадав під\~підвищених параметрів\~загальної вібрації\~та пилу\~з вмістом\~діоксиду кремнію\~від 10%\~до 70%.\~Причиною виникнення\~хронічного захворювання\~є пил\~переважно фіброгенної\~дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони, що перевищувала граничну-допустиму в 2,3 рази та складала 4,6 мг/м? при ГДК = 2,0 мг/м; вібрація: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень та складав 60 дБ при ГДР 59 дБА. Таким чином, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 42 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць; забезпечитми ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання зрощення технологіних автодоріг та забоїв в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 11-13). Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 квітня 2023 року, умови праці [PERSON] відносяться: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», за рівнем вібрації загальної до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Довідкою МСЕК від 06.07.2023 позивачу при первинному огляді встановлено з 12 червня 2023 року безстроково третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з них: 50% - по вібраційній хворобі, 15% - по сидеросилікозу, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 квітня 2023 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме понад 30 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача з 08.10.1993 по 13.05.2019 керував екскаватором, під час виконання робіт з навантаження гірничої маси на залізничний транспорт та відвантаження гірничої маси з перезавантажувальних пунктів, розробляв гірничу масу та грунт, перемішував гірничу масу, планував площадку, керував екскаватором під час пересування та маневрів, регулював хід механізмів, забезпечував технічно правильне переміщення гірничої маси та ефективне використання екскаватора, керував навантаженням породи у вагони, профілював трасу екскаватора. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Раніше працюючи з 25.08.1976 по 08.10.1993 помічником машиніста екскаватора у Першотравневому кар`єрі з тих же причин, підпадав під підвищених параметрів загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Причиною виникнення хронічного захворювання є пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони, що перевищувала граничну-допустиму в 2,3 рази та складала 4,6 мг/м? при ГДК = 2,0 мг/м; вібрація: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень та складав 60 дБ при ГДР 59 дБА. Умови праці [PERSON] відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць; забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання зрощення технологіних автодоріг та забоїв в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 11-13). Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 40 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути на користь позивача 250 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2500,00 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved