Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Галюлько В.І. звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання батьківства. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з 2005 року по 2012 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким вони разом проживали без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] . Разом з цим, у 2012 році, перед народженням доньки, вони розійшлися, а [PERSON] почав жити окремо. При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений із її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, у зв`язку із чим, в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько вказано - [PERSON] . Позивач вказує, що вони з відповідачем не проживають з 2012 року, а донька проживає разом із нею. Водночас, відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стан. Крім того, відповідач з донькою [PERSON] , не спілкується, часу з нею разом не проводить, з моменту її народження ніколи не цікавився її життям та матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З огляду на викладене, позивач просить суд: визнати [PERSON] ,[INFO] , батьком [PERSON] , 2012 року народження, яка народилася у м. Тернополі; зобов`язати Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , 2012 року народження, яка народилася у м. Тернополі, зазначивши батьком дитини [PERSON] , громадянина України, [INFO] , та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження. 14.09.2022 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітецьким В.В., з якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Так, позивач посилається на те, що з 2005 року по 2012 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , а [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , при цьому до позовної заяви додає спільні фотографії та в позові зазначає, що буде подано заяву про виклик свідків. Разом з тим, на думку відповідача показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Окрім цього, законодавець та усталена судова практика Верховного Суду по даній категорії справ передбачає необхідність підтвердження належними та допустимими доказами саме походження дитини від певної особи, а не факти спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і цієї особи. З огляду на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2022 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково - дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022 задоволено клопотання судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. про надання дозволу на часткове знищення об`єктів дослідження та зупинено провадження у справі. 13.12.2022 судом зареєстровано лист Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з повідомленням від 06.12.2022 про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у тому числі з підстав неможливості відібрання зразків букального епітелію [PERSON] у зв`язку з неявкою останнього у визначений експертом день, у зв`язку із чим ухвалою суду від 14.12.2022 поновлено провадження у даній справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 25.04.2023 до суду надійшло повідомлення судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/114-23/3638-БД від 14.04.2023, оскільки станом на 14.04.2023 в секторі документального забезпечення Львівського НДЕКЦ МВС відповідь на заявлене клопотання №СЕ-19/114-23/3638-БД/Кл-1, 10.04.2023 до Львівського НДЕКЦ МВС не прибули ні [PERSON] , ні [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 27.04.2023 поновлено провадження у даній справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 24.07.2023 до суду надійшло повідомлення №СЕ-19/114-23/9810-БД судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бено Ю.Й. від 17.07.2023 про неможливість проведення експертизи, оскільки 12.07.2023 до Львівського НДЕКЦ МВС не прибув [PERSON] , що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 27.07.2023 поновлено провадження у даній справі. Протокольною ухвалою від 21.08.2023 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Галюлько В.І., позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тихоход М.М. в судовому засіданні заперечив з приводу позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково зазначив, у матеріалах справи відсутні докази походження дитини [PERSON] від [PERSON] , а також того, що [PERSON] ухилявся від проведення експертизи. Додатково просив суд звернути увагу на дату народження дитини ( [INFO] ) та покази свідка [PERSON] , який підтвердив, що на момент смерті батька відповідача ( [INFO] ) сторони вже не проживали разом. Представник третьої особи Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона знайома із [PERSON] з 2008 року та їй відомо, що остання у 2009 році познайомилась із [PERSON] . З того часу у по 2012 рік вони разом проживали на Київській та разом проводили усі святкування. Разом з ними також проживав син [PERSON] , про якого [PERSON] дбав, як про рідного сина. Надалі помер батько [PERSON] , а матір останнього була проти його стосунків із [PERSON] . У 2011 [PERSON] повідомила їй, що вона вагітна і в січні вони розійшлися. Вказала, що коли народилась [PERSON] , то вона допомагала [PERSON] , натомість [PERSON] не появлявся. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він є приятелем [PERSON] та у 2003 року жив з ним у гуртожитку на Львівській. Знає, що у 2008 році [PERSON] разом з [PERSON] познайомились та почали проживати разом. У тому ж 2008 році він був у гостях в них по [ADDRESS] . Також йому відомо, що [PERSON] піклувався про сина [PERSON] . Володю, вони поводили разом час та грали на приставці. Вказав, що [PERSON] і [PERSON] жили разом як подружжя, речі у квартирі були спільними. В подальшому вони жили на інші квартирі, в якій він робив ремонт. У грудні 2011 року [PERSON] їздила разом з ним на похорон батька [PERSON] і на той час вони вже не були разом, проте [PERSON] сподівалася на примирення із [PERSON] оскільки була вагітна. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 13.03.2019 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народилась [INFO] у м. Тернополі, про що 09.08.2012 складено актовий запис 1870. Батьками [PERSON] зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00035220985 від 23.02.2022, відомості про батька [PERSON] , [INFO] у актовому записі № 1870 складеного 09.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме вказано [PERSON] . На підтвердження факту перебувала [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , позивачем долучено до матеріалів справи їх спільні фотографії. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, сімейні правовідносини між батьками та дітьми виникають за умови наявності такого юридичного факту, як походження дитини від батьків, що засвідчене компетентним органом - органом ДРАЦС. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial