Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

05 серпня 2020 року з Верховного Суду надійшла вказана справа. Так, постановою Верховного суду від 24 червня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 30 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання недійсними рішення Очаківської міської ради № 30 від 22 лютого 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку безоплатно у власність відповідача ОСББ «УСПІХ-2», свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав на ім`я відповідача ОСББ «УСПІХ-2». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0801 га, розташованої по [ADDRESS] , яка має транспортний під`їзд лише через суміжну прибудинкову територію ОСББ «УСПІХ-2» за адресою: [ADDRESS] . 15 вересня 2017 року після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу стало відомо про існування рішення Очаківської міської ради № 30 від 22 лютого 2013 року, яким було затверджено технічну документацію та проекти землеустрою, передано у власність ОСББ «УСПІХ-2» земельну ділянку площею 0,2399 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку без погодження меж із суміжним землекористувачем по [ADDRESS] , тобто з позивачем. Посилаючись на те, що для прийняття оскаржуваного рішення не було правових підстав, а передача земельної ділянки у власність ОСББ суперечить вимогам земельного законодавства України, позивач звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача\~в судовому\~засіданні вимоги\~підтримав,\~просив їх\~задовольнити та\~пояснив,\~що між\~сторонами у\~справі виник\~спір з\~приводу користування\~переданими їм\~у власність\~земельними ділянками,\~які є\~суміжними.\~Так,\~передана у\~власність [PERSON] \~ділянка фактично\~розташована на\~кручі,\~що унеможливлює\~підхід та\~під`їзд з\~іншого боку,\~окрім як\~через земельну\~ділянку відповідача\~-\~ОСББ «УСПІХ-2».\~Разом із\~тим,\~відповідач чинить\~перешкоди [PERSON] \~в користуванні\~належною останньому\~земельною ділянку\~шляхом розташування\~бетонних блоків,\~сміттєвого майданчику,\~а тепер\~і паркану\~на межі\~земельних ділянок.\~Наявність у\~відповідача права\~власності на\~земельну ділянку,\~на думку\~представника,\~порушує право\~власності позивача,\~у зв`язку\~із чим\~він звернувся\~з позовом\~до суду.\~В обґрунтування\~вимог про\~визнання недійсними\~рішення Очаківської\~міської ради в частині затвердження проекту землеустрою щодо передачі у власність ОСББ «УСПІХ-2» земельної ділянки та скасування свідоцтва про право власності відповідача, представник послався на те, що відповідне питання не було погоджене з позивачем, а закон не дозволяв передачу земельної ділянки у власність юридичної особи. Представники відповідачів - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСПІХ-2» та відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник Очаківської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що між сторонами виник спір з приводи користування належними їм земельними ділянками. Пояснила, що рішенням №7 від 30 вересня 2011 року Очаківська міська рада надала, крім інших, [PERSON] та ОСББ «УСПІХ-2» дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , та по Приморському спуску, 1-Г, відповідно. При цьому відповідач погодив передачу земельної ділянки позивачу, а [PERSON] , в свою чергу, від погодження передачі земельної ділянки ОСББ «УСПІХ-2» відмовився. У зв`язку із неможливістю налагодити добросусідські відносини між сторонами, відповідачу було передано земельну ділянку без погодження з позивачем. Представник також зазначила, що Очаківською міською радою було розглянуто скаргу на зведення відповідачем на межі його земельної ділянки з ділянкою [PERSON] паркану, що перешкоджає останньому вільно проходити до будинку. Відповідне рішення було направлено голові ОСББ «УСПІХ-2» для виконання, а саме знесення самовільно встановленого паркану як такого, що не відповідає державним будівельним нормам. Разом із тим, рішення міської ради не було виконане, а [PERSON] з позовом про усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою не звертався. Посилаючись на те, що на переданій ОСББ земельній ділянці встановлений сервітут (для проходу, проїзду), а також на наявність способу захисту порушеного права шляхом звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні майном, представник просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та спеціаліста, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням №7 від 30 вересня 2011 року Очаківської міської ради [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0, 0883 га за адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с. 15). Тим же рішенням ОСББ «УСПІХ-2» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с. 137). Судом також встановлено, що рішенням №30 від 22 лютого 2013 року затверджено проект землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та передано безоплатно у власність ОСББ «УСПІХ-2» земельну ділянку площею 0, 2399 га по [ADDRESS] (Т.1, а.с. 49). 04 листопада 2013 року право власності ОСББ «УСПІХ-2» на земельну ділянку по [ADDRESS] було зареєстровано (Т.1, а.с. 28), та відповідачу видано свідоцтво про право власності (Т.1, а.с. 28) З матеріалів справи вбачається, що рішенням №35 від 22 листопада 2013 року Очаківської міської ради затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] (Т.1, а.с. 16). 09 січня 2014 року право власності [PERSON] на земельну ділянку було зареєстровано (Т.1, а.с. 18). В судовому засіданні встановлено, і сторони не заперечують того факту, що належна позивачу земельна ділянка має транспортний під`їзд лише з боку належної відповідачу ОСББ «УСПІХ-2», земельної ділянки. Сторони також не заперечують того факту, що на межі належних сторонам земельних ділянок ОСББ «УСПІХ-2» зведено огорожу, яка перешкоджає доступу [PERSON] до його земельної ділянки з боку земельної ділянки ОСББ «УСПІХ-2». З матеріалів справи вбачається, що у 2017 році [PERSON] звернувся до Очаківської міської ради з приводу будівництва ОСББ «УСПІХ-2» огорожі, що повністю перекриває під`їзд до належної йому земельної ділянки (Т.1, а.с. 34). Вказане звернення було розглянуто, що підтверджується змістом протоколів погоджувальної комісії Очаківської міської ради від 06 червня та 13 липня 2017 року (Т.1, а.с.35), і [PERSON] надано відповідь, що при встановленні ОСББ «УСПІХ-2» огорожі було порушено статтю 103 ЗК України та ст. 6 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населених пунктів», ДБН Б.2.2-5:2011, МН 441-72 «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків, ділянок підприємств, будівель і споруд» та рекомендовано звертатися до суду за захистом майнових прав (Т.1, а.с. 32). З матеріалів справи також вбачається, що голові ОСББ «УСІПХ-2» за вих. 1100/02-10-07 від 21 вересня 2017 року за підписом міського голови було направлено лист про порушення ОСББ «УСПІХ-2» будівельних норм при зведенні огорожі на межі земельної ділянки із земельною ділянкою [PERSON] , що створює останньому перешкоди і є підставою для звернення до суду (Т.1, а.с. 39) Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста головний архітектор міста [PERSON] пояснила, що вона брала участь у розгляді питання законності зведення огорожі на межі належних [PERSON] та ОСББ «УСПІХ-2» земельних ділянок. Так, обстеженням на місці було встановлено, що у зв`язку із зсувними ґрунтами земельна ділянка [PERSON] з боку стадіону має великий ухил, підхід та під`їзд не облаштовані, і у власника немає можливості виконати під`їзд для спец транспорту та особистих транспортних засобів. Крім того, погоджувальній комісії було надано роз`яснення, що відповідно до норм ДБН, огородження дозволено будувати лише для садибної забудови, а тому огородження прибудинкової території багатоквартирного будинку є незаконним. Спеціаліст також пояснила, що передана у власність ОСББ «УСПІХ-2» земельна ділянка має обмеження, а саме сервітут для проїзду проходу, який розрахований на безперешкодне користування внутрішньо дворовим проїздом. Вказаний проїзд не є між квартальним, однак достатній для можливості під`їжджати автомобільним транспортом до земельної ділянки [PERSON] . Разом із тим, через відсутність порозуміння між [PERSON] та мешканцями багатоквартирного будинку, останні чинять позивачу перешкоди. Факт встановлення сервітуту на переданій ОСББ «УСПІХ-2» земельній ділянці підтверджується змістом рішення №30 від 22 лютого 2013 року Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, згідно з яким відповідачу у власність передано земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0, 2399 га із встановленим сервітутом площею 0,0319 га проїзди, проходи (Т.1, а.с. 49). З викопіювання з генерального плану міста Очаків Миколаївської області вбачається, що між належними сторонам земельними ділянками дійсно є внутрішньо дворовий проїзд (Т.3, а.с. 113). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Статтею 4\~ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. За змістом положень частини 1 та частини 2 статті 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до\~статті 42\~Земельного кодексу\~України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. За змістом статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з положеннями ст.ст. 152, 155 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З аналізу наведених правових норм слідує, що законодавцем не встановлено заборон для ОСББ мати у власності земельні ділянки прибудинкових територій і доказів того, що земельна ділянка була передана відповідачу з порушенням вимог закону суду не надано, у зв`язку із чим підстав визнавати недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСББ «УСПІХ-2» не вбачається. Разом із тим, суд погоджується з твердженням позивача про порушення його права користування належною йому земельною ділянкою, зокрема, через встановлення ОСББ «УСПІХ-2» огорожі, та звертає увагу на таке. Поновлення права [PERSON] на безперешкодний проїзд до його будинку та належної йому земельної ділянки не вимагає визнання незаконним та скасування рішення Очаківської міської ради і виданого на його підставі свідоцтва про право власності на землю, оскільки це можливо здійснити шляхом зобов`язання осіб, якими створені перешкоди у проїзді, усунути ці перешкоди. Так, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Одним із способів захисту цивільних прав, згідно з пунктом 3 частини 2 статті 16 ЦК України, є припинення дії, яка порушує право. Обираючи з-поміж способів захисту порушеного права, слід виходити із балансу інтересів учасників правовідносин та найменшого втручання у права інших осіб, які набули це право раніше. При цьому, слід врахувати встановлений на ділянці відповідача сервітут, яким може користуватися і позивач, а також те, що дії відповідача, в тому числі встановлення огорожі, є незаконними, незалежно від наявності у нього права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свого процесуального обов`язку не виконав не довів належними та допустимим доказами незаконність передачі у власність ОСББ «УСПІХ-2» земельної ділянки для облаштування прибудинкової території, з огляду на те, що спірні правовідносини виникли з незаконних дій відповідача, який чинить перешкоди у користуванні позивачем його земельною ділянкою та беручи до уваги можливість усунення таких перешкод в інший, менш обтяжливий спосіб, а саме шляхом пред`явлення вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, припиненні дії, яка порушує право та/або встановлення спеціального сервітуту в цій частині ділянки, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed