Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач, звернулась в червні 2023 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 12000грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони з травня 2018 року проживали разом в квартирі позивача за адресою [ADDRESS] . Від їх стосунків народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Стосунки між ними припинились остаточно 13.03.2023 року після нанесення позивачу тілесних ушкоджень. Оскільки позивач одна не в змозі забезпечити належний рівень життя дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 12 000,00 гривень, що еквівалентно 300 євро та індексується залежно від зміни вартості курсу євро на момент стягнення щомісячно. 04.08.2023 року позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог, в якому зазначила, що довідки про доходи відповідача та стан його здоров`я вона отримала за декілька годин до подачі позовної заяви, проте у зв`язку з новими даними про дохід відповідача, згідно яких він заявляє про отримання роялті в розмірі 3 000 000 євро та зарплати 1800 євро, проживає в заміському будинку і так як його матеріальне становище є набагато кращим, тому просила стягнути з відповідача аліменти на користь сина [PERSON] в розмірі 41 000 грн. що еквівалентно 1000 євро та індексується залежно від зміни вартості курсу євро на момент стягнення щомісячно. 28.08.2023р. надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вимоги заперечила та вказала, що [PERSON] є батьком [PERSON] , згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , однак в шлюбі між собою сторони не перебували. У зв`язку з активною збройною агресією рф, позивач привезла малолітнього [PERSON] до батька в Угорщину та за усною домовленістю між собою батьки вирішили, що дитина до 3-х років буде проживати спільно з батьком. До 13.03.2023 року так і було, дитина проживала в Угорщині з батьком, проте 13.03.2023 року вводячи в оману відповідача, позивач викрала дитину та незважаючи на загрозу життю та здоров`ю дитини, без згоди батька повернулась з сином в Україну. В провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться на розгляді справа за позовом [PERSON] до позивача про визначення місця проживання дитини з батьком та відібрання дитини. Щодо стягнення аліментів то позивач не відмовляється оплачувати, однак така сума, яку зазначила позивач в розмірі 41 000,00 грн. є недоцільною, вважає, що може сплачувати лише 2500 грн. на місяць. Сума позивачем необґрунтована, витрати на дитину не підтверджено будь-якими доказами.\~ Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, оскільки сама не може надати дитині належний рівень життя, оскільки заробітню плату отримує в розмірі 7500,00грн., допомагають мама та сестра щодо утримання сина, батько у фінансовій підтримці участі не бере. Представник відповідача та відповідач вимоги позову визнали частково з мотивів викладених у відзиві, просили суд позов задовольнити частково в сумі 2500грн.. Відповідач суду пояснив, що позивач не дає можливості спілкуватись з сином, таку суму платити він не може, готовий платити але не таку суму, як хоче позивач. На запитання суду зазначив, що в нього зарплата в місяць приблизно складає «на руки» з врахуванням обов`язкових платежів\~ в розмірі 50 000грн. Роялті в розмірі 3 млн.євро не отримував ще. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Згідно матеріалів справи встановлено, що сторони проживали разом, однак в шлюбі не перебували. Так, положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сторона позивача в позові доводила те, що відповідач не хоче оплачувати аліменти, хоча має можливість, оскільки має достатній дохід щоб сплачувати аліменти, оскільки самій їй важко. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Так, щодо долучених стороною позивача документів, а саме копії довідки, яка долучена з іншої справи. про те, що між відповідачем і компанією Swiss Steel Fire Kft 22.09.2020 року укладено договір, сума виплат роялті становить 3 000 000(три мільйони) євро з поквартальною виплатою. А також довідки з місця роботи відповідача від 22.03.2023 р. про те, що остання заробітня плата складала 752 000 форієнти (близько 82 000 грн.) (а.с.37-38). Відповідачем в судовому засіданні підтверджено про такі доходи однак з відрахуіванням це близько 50 тисяч гривень на руки, вказав, що після повномасштабного вторгнення вказана ліцензія на території України не використовувалась, як наслідок виплата роялті за договором від 22.09.2020 р. з 2022р. по теперішній час не здійснюється. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, часткове визнання позову відповідачем, враховуючи норми СК, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (змінюється щорічно в сторону збільшення) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 10000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Саме такий розмір з врахуванням доходів платника аліментів буде достатнім для утримання дитини даного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 15 червня 2023 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1073 гривні 60 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial