Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

12.09.2023 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 2\~105 грн. 36 коп. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року, на підставі відкритого на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , здійснило постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] свої зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 2\~105 грн. 36 коп. за період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 13.09.2022 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подала, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. ч. 6, 7, 8 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст. 714 ЦК України,\~Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі Правила роздрібного ринку електричної енергії), а також\~Правилами користування електричною енергією\~для населення, затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357\~(надалі Правила користування електричною енергією), які діяли до 26.06.2018 року та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1\~Правил користування електричною енергією\~для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Пунктом 2\~Правил користування електричною енергією\~для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що електропостачальник учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживача. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № 55131643, укладеного 25.05.2012 року між споживачем [PERSON] та енергопостачальником ВАТ «Запоріжжяобленерго, енергопостачальник зобов`язався постачати електричну енергію відповідачу, який мешкає за адресою: [ADDRESS] , а останній, в свою чергу, зобов`язався оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним договором (а.с. 9-10). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж за період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року, на підставі відкритого на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , надано послуги з постачання електричної енергії до об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 2\~105 грн. 36 коп. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 13.09.2022 року, відповідач [PERSON] є однією із власниць будинку за адресою: [ADDRESS] , форма власності: приватна (а.с 14-15). [PERSON] є одним із співвласників житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, форма власності: приватна спільна часткова (а.с. 14-15). Згідно з п. 2\~Правил користування електричною енергією\~для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, побутовий споживач фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 42\~Правил користування електричною енергією\~для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. ст.\~67,\~68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг користування електроенергією (а.с. 13). Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, за останньою утворилась заборгованість в сумі 2 105 грн. 36 коп. Факт наявності заборгованості в розмірі 2\~105 грн. 36 коп. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем в ході її розгляду.\~\~ Оскільки відповідач [PERSON] оплату наданих послуг не довела, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явила, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 2\~105 грн. 36 коп. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved