Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

18 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за укладеним договором позики у розмірі 92000 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову вказував, що 19 лютого 2022 року він дав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 92000 грн., про що вони у присутності [PERSON] та [PERSON] склали розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав вказану суму грошових коштів на строк користування два місяці, а саме до 21 квітня 2022 року. Однак протягом строку, зазначеного в борговій розписці, та на момент звернення позивача до суду відповідач не повернув борг, на зв`язок не виходить, телефон його вимкнутий, що свідчить про відсутність у нього бажання повертати кошти. В зв`язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену у розписці суму боргу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 24 січня 2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у спрощеному порядку. Суд, вважаючи можливим здійснити заочний розгляд справи за відсутністю сторін, дослідивши матеріали у справі, прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою та другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Згідно вимог статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Надання відповідачем особистої розписки на знаходження її оригіналу в наявності у позивача підтверджує факт передачі грошей та укладення договору займу, а також факт неповернення відповідачем зазначеної суми у строк. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до боргової розписки від 19 лютого 2023 року, яка була складена у присутності [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] отримав у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 92000 грн. строком на два місяці, а саме до 21 квітня 2022 року. Гарантією даної розписки був автомобіль Daewoo Lanos, номерний знак [NUMBER] , який у разі порушення зобов`язання відповідачем повинен був бути переоформлений на позивача. Однак зобов`язання, зазначені у борговій розписці, відповідач не виконав, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача грошові кошти, отримані від позивача згідно боргової розписки від 19 лютого 2023 року, а також судові витрати, понесені позивачем за оплату судового збору.

Outcome: approved