Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Кравченка А.В., звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою, в якій просила суд: 1) розірвати Договір № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги від 28.11.2021, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (далі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека»); 2) стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за Договором № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги від 28.11.2021 у розмірі 68 966,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 28.11.2021 між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. На виконання умов договору позивачем було здійснено оплату вказаних послуг згідно до умов договору у сумі 68 966,00 грн. У зв`язку з воєнними діями, позивач була змушена виїхати за межі м. Києва та нею було обрано інший медичний заклад для народження дитини, тож відповідно вона не мала змоги скористатися послугами відповідача, жодних послуг від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» позивач не отримувала. 20.04.2022 позивачем направлено лист відповідачу про повернення сплачених грошових коштів. Вказаний лист отримано відповідачем 10.05.2023, проте, до теперішнього часу відповідачем сплачені за договором кошти не повернуто, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 26.06.2023 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. 04.08.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначив, що 28.11.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Договір № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» (далі - договір ведення). Так, у відповідності до п.2.1 Договору ведення медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Відповідно до умов вказаного договору позивачем було сплачено на користь відповідача кошти у розмірі 68 966,00 грн., що складається з: основної суми договору ведення 66 466,00 грн.; страхового платежу - 2500,00 грн. При цьому, сума страхового платежу згідно Договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210002899 від 28.11.2021 сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Зазначив, що Договір № 1136Р/11/2021 від 28.11.2021 був припинений 05.03.2022 на підставі п. 10.1, оскільки позивач народила дитину в іншому лікувальному закладі. Крім того, з 06.03.2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу до 01.09.2022. З огляду на дію воєнного стану на території України, які є форс-мажорними обставинами, зобов`язання сторін продовжуються на цей період, а тому на його думку, у позивача відсутні підстави для захисту порушеного права у судовому порядку. 15.08.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що наявність форс-мажорних обставин не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. При цьому, представник позивача вважає хибним твердження представника відповідача щодо продовження зобов`язання на період дії воєнного стану. 23.08.2023 представником відповідача направлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів повернення позивачу коштів за Договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210002899 від 28.11.2021 у сумі 66 086,00 грн. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що 28.11.2021 між сторонами був укладений Договір № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», п. 2.1 якого передбачено, що медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Відповідно до п. 8.1 Договору вартість послуг становить 68 966,00 грн., яка відповідно до п. 8.4 сплачується пацієнтом одноразово у формі 100 % передплати, в день підписання Договору. Крім того, 28.11.2021 року між позивачем [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», укладено Договір добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210002899, відповідно до умов якого позивач застрахувалась на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу - 2500,00 грн.; вигодонабувачем визначено страхувальника; строк дії договору - до 28.11.2022. Згідно з рахунком-фактурою № 67983 від 28.11.2021 вартість послуги «родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності з урахуванням знижки складає 66 466,00 грн., сума страхового платежу «Безпечні пологи стандартна» складає 2500,00 грн., всього 68 966,00 грн. Вказана сума на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» була перерахована позивачем, що підтверджується чеком № 45072 від 28.11.2021 на суму 28 966,00 грн. та випискою по картці № [NUMBER] від 02.06.2023 (40 000,00 грн.). Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення. У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Як було встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 28.11.2021 між сторонами було укладено договір про надання медичних послуг. Вказані послуги були оплачені представником позивача у повному обсязі. У той же час, суд приймає до уваги, що вартість послуг, визначена п. 8.1 Договору № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», включає в себе: основну суму договору за ведення пологів - 66 466,00 грн. та страховий платіж - 2500,00 грн., передбачений Договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210002899 від 28.11.2021, сплачений на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Як вбачається з Договору добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210002899 від 28.11.2021, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» виступає страховим агентом, який відповідно ст.15 Закону України «Про страхування» є юридичні особи, яка діє від імені та за дорученням страховика і виконує частину його страхової діяльності, а саме: укладає договори страхування, одержує страхові платежі, виконує роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. Таким чином, фактично вартість медичних послуг за основним договором, які були оплачені позивачем, складає 66 466,00 грн., при цьому, страховий платіж - 2500,00 грн. був перерахований на рахунок страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідач не виконав умови Договору № 1136Р/11/2021 від 28.11.2021, медичні послуги позивачу не надав. Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин розірвання Договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта, при цьому, пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. У разі розірвання Договору до закінчення терміну його дії за ініціативою пацієнта або медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, пацієнту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання/припинення Договору повертається сплачена за договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. Крім того, передбачено, що дія договору припиняється також у разі, якщо неможливість виконати Договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. 05.05.2023 позивачем направлено на адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» вимогу про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку. Грошові кошти у сумі 66 086,00 грн. були перераховані ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на розрахунковий рахунок позивача № [NUMBER] , що підтверджується Платіжною інструкцією № 5521 від 11.08.2023 на суму 28 940,00 грн. та Платіжною інструкцією № 5552 від 14.08.2023 на суму 37 146,00 грн. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених позивачем, вважає припиненими зобов`язання сторін за укладеним договором, у зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню та з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» підлягає стягненню на користь позивача грошові кошти, сплачені за Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» № 1136Р/11/2021 від 28.11.2021 у розмірі 380,00 грн., тобто сума з урахуванням грошових коштів, повернутих відповідачем позивачу (66 086,00 грн.), а також сплаченого страхового платежу (2 500,00 грн.). Щодо вимоги позивача про розірвання Договору № 1136Р/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» від 28.11.2021, суд зазначає наступне. Як вже було зазначено судом вище, договір між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, ст. ст. 611, 907 ЦК України, з підстав, передбачених п. 10 вказаного Договору. Водночас, Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22 зазначає про те, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір. Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування статті 651 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20. Таким чином, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 910/13271/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18). У разі, якщо між сторонами у справі існують договірні відносини, договір, на підставі якого виникли між сторонами такі відносини, не розірваний ні в судовому порядку, ні в односторонньому порядку однією із сторін та після закінчення строку його дії залишилися невиконаними зобов`язання сторін, кошти, які позивач просить стягнути як невикористаний аванс, є такими, що набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17, від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20. Отже, застосування позивачем до вказаних спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦПК України в контексті вказаної справи є помилковим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial