Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-25 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ДП «Сервісно-видавничий центр»: 1) заробітну плату за лютий 2022 р. в розмірі 6 558,94 грн.; 2) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 40 234,03 грн. Позов мотивований тим, що [PERSON] працювала в ДП «СВЦ» на посаді бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку з неповним робочим днем (4 години на день) з 01.02.2022 р. та була звільнена 28 лютого 2022 р. наказом відповідача від 28.02.2022 р. № №24-п. У день звільнення з позивачем не було проведено повний розрахунок, а саме: не виплачена заробітна плата за лютий 2022 р. в сумі 6 558,94 грн., що змусило її звернутися до суду із Позовною заявою про стягнення заробітної плати. Оскільки на день звернення з цим позовом до суду остаточний розрахунок з нею не проведено, позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України ДП «СВЦ» повинно виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців - в розмірі 40 234,03 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою 08.05.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі наказу Державного підприємства «СЕРВІСНО-ВИДАВНИЧИЙ ЦЕНТР» від 28.01.2022 р. №17-п [PERSON] призначена на посаду бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку за сумісництвом з неповним робочим днем (4 години на день) з оплатою праці пропорційно відпрацьовано часу з 01 лютого 2022 р. з посадовим окладом 12 285,00 грн. на місяць. Як вбачається з матеріалів справи, позивача [PERSON] на підставі наказу Державного підприємства «СЕРВІСНО-ВИДАВНИЧИЙ ЦЕНТР» від 28.02.2022 р. № 24-п була звільнена з посади бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку за власним бажанням. В день звільнення позивачу не виплачено нараховану заробітну плату за лютий 2022 року в розмірі 6 558,94 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунковим листком. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що ДП «СВЦ» у день звільнення позивача з роботи належні їй при звільненні суми заборгованості по заробітній платі за лютий 2022 року в розмірі 6 558,94 грн. не виплатило, належним чином розрахунок з працівником не провело, доказів проведення такого розрахунку на день розгляду справи суду не надало, суд вважає, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи від дня звільнення, але не більше ніж за шість місяців, тобто у межах заявлених позивачем вимог. У відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, (далі - Порядок 100) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата вираховується діленням нарахованої заробітної плати на кількість робочих днів. Згідно з п.4 розділу III Порядку 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно з наявними в матеріалах справи копією розрахункового листка за лютий 2022 року, позивачу компенсовано 2 дні невикористаної відпустки і з урахуванням цього, сума для обрахування середньоденного заробітку складає 6 142,50 грн. ( 6558,94 - 416,44), а кількість фактично відпрацьованих робочих днів у лютому 2022 р. склала - 20 робочих днів. Сума доходів, нарахованих позивачу за лютий 2022 року, яка у відповідності з положеннями Порядку № 100 має враховується для обчислення середньоденної заробітної плати, складає 6 142,50 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача 307,13 грн. (6 142,50/20 днів). Кількість робочих днів за шість місяців, що минули з дня звільнення позивача з роботи - 131. Виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 307,13 грн., періоду затримки розрахунку тривалістю 131 робочий день в межах встановленого законодавцем шестимісячного строку з 01.03.2022 по 31.08.2022 сума належного до стягнення на користь позивача з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 40 234,03 грн (307,13 грн*131 робочих дні)+ 6 558,94 грн). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на користь позивача з ДП «СВЦ» підлягають стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах шестимісячного строку в розмірі 40 234,03 грн. та не виплачена нарахована заробітна плата в розмірі 6 558,94 грн. Вирішуючи питання про розподіл заявлених позивачем судових витрат, суд дійшов наступних висновків. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами п. 1 ч. 2, ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем у цій справі за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та заробітну плату за лютий 2022 року сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Отже, загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню на користь позивача з ДП «СВЦ» складає 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved