Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Адвокат Конюшко Денис Борисович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - СК «ВУСО»), [PERSON] про стягнення частини невиплаченого страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.09.2022 в м. Києві по вул. Костянтинівська, б. 5, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Renault, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачу було заподіяно майнову шкоду. На підставі положень ч. 33.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники ДТП (водії транспортних засобів) склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №209811338, виданого СК «ВУСО», франшиза 2000 грн.. Враховуючи, що оформлення документів про ДТП відбулось без участі уповноважених працівників поліції, то відповідальність за полісом ОСЦПВВНТЗ №209811338 становить 50000 грн. За заявою [PERSON] СГ «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в розмірі 14483,49 грн. Згідно зі звітом №326/1-22 від 28.10.2022 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку складає 25454,31 грн., а вартість відновлювального ремонту 55273,82 грн. Відтак несплачена СК «ВУСО» частина страхового відшкодування становить за вирахуванням визначеної полісом франшизи в розмірі 2000 грн. та виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 14483,49 грн. становить 8970,82 грн. З [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди в розмірі 55273,82 грн. і належним страховим відшкодуванням в розмірі 23454,31 грн. та франшиза, що становить 31819,51 грн. Транспортний засіб Renault Megane, р.н. [NUMBER] , власником якого є позивач, був основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля завдало позивачу сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку зі стресом щодо пошкодження майна. Розмір моральної шкоди оцінений у 10000 грн. Розмір витрат на правову допомогу становить 12000 грн., розмір витрат по оплаті судового збору становить 2147,20 грн. Просив: стягнути зі СК «ВУСО» на користь позивача невиплачене страхове відшкодування в розмірі 8970,82 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 31819,51 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; вирішити питання про розподіл судових витрат. 16.06.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 28.09.2023 судом постановлено ухвалу про прийняття відмови позивача від позову в частині вимог до СК «ВУСО» в сумі 8970,82 грн. та закриття провадження у справі в цій частині. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Власником транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , є [PERSON] 12.09.2022 в м. Києві по вул. Костянтинівська, б. 5, відбулась ДТП за участю транспортного засобу Renault, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Учасники ДТП (водії транспортних засобів) 12.09.2022 склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала забезпеченим транспортним засобом Renault, р.н. [NUMBER] , застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №209811338, виданого СК «ВУСО». Відомості про розмір франшизи відсутні. 29.11.2022 СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в розмірі 129143,75 грн., а 08.02.2023 - 1568,74 грн. Згідно зі звітом №326/1-22 від 28.10.2022 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку без урахування ПДВ складає 25454,31 грн., а вартість відновлювального ремонту 55273,82 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статей 1, 6, 9 Закону передбачено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.п. 2 п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з постановою НБУ «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 №108 максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого. Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України, частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №757/54513/16 зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме - різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка є страховим випадком і в якій був пошкоджений автомобіль, належний позивачу, сталась 12.09.2022 з вини відповідача [PERSON] , який на момент цієї пригоди керував автомобілем Renault, р.н. [NUMBER] , що був забезпечений згідно з полісом обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209811338. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вартість матеріального збитку без урахування ПДВ, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Renault Megane, р.н. [NUMBER] , складає 25454,31 грн., а вартість відновлювального ремонту 55273,82 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що СК «ВУСО» повинно було виплатити страхове відшкодування позивачу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням та франшиза. 24.07.2023 між позивачем та СК «ВУСО» була укладена угода про узгодження розміру виплати страхового відшкодування, в якій сторони дійшли згоди, що остаточний розмір страхового відшкодування становить 17983,49 грн., також страховик визнав свої зобов`язання щодо сплати пені в розмірі 3500 грн., 3% річних та інфляційних втрат у сукупному розмірі 500 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням та недоплаченим страховим відшкодуванням, тобто 55273,82 грн. - 14483,49 грн. - 8970,82 грн. = 31819,51 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд відзначає наступне. Під час розгляду справи була встановлена вина [PERSON] у скоєнні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача. Моральна шкода, спричинена позивачу полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, що передбачено ст. 23 ЦК України. Аналіз змісту ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, дає підстави для висновку, що відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу, належного потерпілій особі, не є обов`язком страховика. В цьому випадку позивач правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди з [PERSON] . Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд вважає достатнім стягнути 5000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням встановлених судом обставин, за яких вона була спричинена. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. Загалом заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (88,04%) в сумі 945,20 грн. Щодо стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви було долучено копію договору про надання юридичних послуг (послуг адвоката) від 01.12.2022 №01/12/22 ЮП/ІL, укладеного між адвокатом Конюшком Д.Б. та Яновським А.С., копію додатку №1, в якому визначена вартість послуг в сумі 10000 грн.; копію акту виконаних робіт на суму 12000 грн., ордер від 25.12.2022 на представництво інтересів позивача адвокатом Конюшком Д.Б., копію свідоцтва на право зайняття [PERSON] адвокатською діяльністю від 22.01.2013. Також суд враховує, що 24.07.2023 між позивачем та СК «ВУСО» була укладена угода про узгодження розміру виплати страхового відшкодування, в якій сторони дійшли згоди, що розмір витрат на правову допомогу становить 1000 грн. Враховуючи наведене, а також аналізуючи докази, надані на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокатського об`єднання, у сукупності з вищенаведеним суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в загальному розмірі 12000 грн., що є співмірним із складністю справи та наданими послугами, їх обсягом та ціною позову. При цьому частина витрат на правову допомогу, щодо якої вирішується питання про її розподіл та стягнення з відповідача [PERSON] становить 6000 грн., оскільки питання стягнення судових витрат на правову допомогу з СК «ВУСО» сторони окремо узгодили в угоді. При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (88,04%) підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5282,40 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати в загальному розмірі 6227,60 грн. (945,20 грн. + 5282,40 грн. = 6227,60 грн.).

Outcome: partial