Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

У червні 2022 року позивач АТ "СЕНС БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 501189650 від 26.09.2019 року у розмірі 59 069,63 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.09.2019 року [PERSON] уклала з АТ "Альфа-Банк" угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501189650. Відповідно до кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені плавтежі в сумі, сроки та на умовах, що передбачені коредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість становить 59 069,63 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "СЕНС БАНК". Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 27-28). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30). В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту, не згодна з стягнення з неї пені та відсотків. Пояснила, що з банком співпрацювала з 2018 року і ніяких проблем не виникало, потім втратила роботу і не змогла сплачувати.З початком вєнного стану її дохід значно зменшився, вона не відмовляється платити, але не в змозі сплачувати такі великі відсотки, на її думку з лютого 2022 року відсотки не мають нараховуватись. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2019 року між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк" укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501189650 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501189650, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 4). 26.09.2019 року між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк" укладена заява (акцепт) № 107.501189650.111 про прийняття пропозиції (оферти) № 5 укласти договір добровільного страхування фінансових ризиків за програмою "Альфа-Сервіс" від 22.11.2017 року, паспорт споживчого кредиту (а.с. 6). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 22.01.2023 року заборгованість становить 59 069,63 грн (а.с. 10). 25.04.2023 року на адресу [PERSON] направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не сплачувала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.12). Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Указом Президента України Зеленського В.О. № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також цим пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належного розрахунку та в позовній заяві не обгрунтовано належним чином розмір та підстави стягнення заборгованості у розмірі 59 069,63 грн. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.01.2023 року заборгованість за кредитом становить 20 418,26 грн, відповідач не погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані у тому числі з 24.02.2022 року, Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "СЕНС БАНК" не повернуті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача у розмірі 20 418, 26 грн. Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ "Райффайзен Банк", суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 927,76 грн, виходячи з розрахунку: 20 418,26 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 684,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 59 069,63 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 927,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial