Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що 05 червня 2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітного сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. У зв`язку з маленьким віком сина вона не має можливості повноцінно працювати, потребує додаткових коштів у зв`язку із доглядом за дитиною, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи від дня подання заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, який повідомлявся про розгляд справи судом вчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2021 року у Фастівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 138, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 05 червня 2021 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 28 жовтня 2021 року. Згідно Довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради №610 від 04 липня 2023 року, [PERSON] проживає разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1, ч. 2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком дітей до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною, не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного належного утримання малолітньої дитини та забезпечення її всім необхідним. Враховуючи вищевказане суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини з якою проживає малолітня дитини, оскільки перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі та має обов`язок забезпечувати сім`ю, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на корить позивача на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення до суду, і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, а саме: до [INFO] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 03 липня 2023 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп..

Outcome: approved