Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій зазначила про те, що 01 жовтня 1988 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище. Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувалися. Після довготривалих сварок та непорозумінь стосунки розладилися, сварки стали частішими. В результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Спроби, у свій час, примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різня погляди на сімейне життя та обов`язки. З вересня 2022 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти уже повнолітні. Питання з приводжу розподілу нажитого майна ставитися не буде. Вважає, що їх з позивачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований Уманським міським відділом ДРАЦС від 01.10.1988, актовий запис № 623. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою судді від 17 липня 2023 року у справі відкрите спрощене провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви. Пакет документів відповідачем отримано, що підтверджується особистим підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Уманським міським відділом РАЦС Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 жовтня 1988 року, актовий запис про шлюб № 623. Прізвища після реєстрації: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що на цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка на розірванні шлюбу наполягає, не погоджується на примирення та просить не надавати відповідний строк, оскілки такі заходи подружжям раніше уже вживалися але позитивних результатів не дали. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, враховуючи категоричну позицію позивача щодо необхідності у розірванні шлюбу, а також, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження наміру зберегти сім`ю та відновити шлюбні стосунки з позивачем та не вбачається наміру вчинення ним дій, направлених на примирення, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1\~ст. 28 Цивільного кодексу України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим, позовній вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом судовий у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 21.06.2023. На підставі викладеного,

Outcome: approved