Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Віньковецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 91. В обґрунтування позову зазначила, що 28.10.2022 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу у них спільних дітей немає. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, подружжя мають протилежні погляди на шлюб, сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони спільно не проживають, господарства не ведуть та їхній шлюб носить формальний характер. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою судді від 22.08.2023 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 29.09.2023 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивачки [PERSON] -- [PERSON] надіслала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позивачкою вимоги, та просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] також надіслав до суду письмову заяву, в якій визнав заявлені позивачкою вимоги, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 28.10.2022 року у Віньковецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Як випливає із змісту позовної заяви, подружжя мають протилежні погляди на шлюб, сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Примирення та відновлення спільного подружнього життя позивачка не бажає, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивачка та відповідач не пов`язані спільним побутом, тривалий час проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивачка та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно в різних областях, спільних дітей не мають, позивачка наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд доходить висновку за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved