Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вони 17 травня 2012 року зареєструвала шлюб. У шлюбі у них народились дві доньки: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . 12 липня 2023 року судовим рішенням у справі №727/6508/23 про розірвання шлюбу Шевченківський районний суд м. Чернівці позов задовольнив повністю, шлюб розірвав. Діти проживали і проживають з нею. Вказує, що, враховуючи вік і необхідність реалізації прав дітей, беручи до уваги труднощі з працевлаштуванням, в тому числі і у зв`язку з необхідністю доглядати за малолітніми дітьми, епідеміологічну ситуацію в Україні та воєнний стан, вважає за можливе та необхідне отримувати належне грошове забезпечення від відповідача у вигляді аліментів в розмірі третини від всіх видів доходів відповідача. Крім того, зазначає, що про наявність такої істотної обставин при вирішенні справи про призначення аліментів, як стан здоров`я дітей. Відповідачу ці обставини відомі, так як відповідач є батьком та має вищу медичну освіту. Старша донька - [PERSON] , має захворювання, яке обумовлене генетично та потребує регулярного обстеження і системного підтримуючого лікування. Молодша донька - [PERSON] , страждає на лактозну непереносимість, що також вимагає підвищеної уваги та додаткових витрат, враховуючи особливості харчування та необхідність в медикаментозній підтримці. Відповідач є працездатний, працює на посаді програміста в ТОВ «Регіональна Газова Компанія» не перебуває на обліку у зв`язку з хворобою та лікуванням і не потребує стороннього догляду чи опіки. Батьки відповідача забезпечують себе самостійно, догляду та матеріальної підтримки не потребують. Відповідач має y власності автомобіль. Відтак сума аліментів в розмірі однієї третини на місяць на двох дітей з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче прожиткового мінімуму на одну дитину, відповідає положенням ст. 182, 183 СК України і не є обтяжливим для відповідача. В силу малолітнього віку дітей та їх хворобливість, необхідність забезпечувати належний догляд дітей, вказала, що не має можливості працевлаштуватись, тому на вважає, що на відповідача поширюються і обов`язки по її утриманню. Відтак аліменти на її утримання визначає в розмірі 10 000 гривень на місяць. А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі однієї третини від всіх видів заробітку (доходу) на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , але не нижче розміру прожиткового мінімуму визначеного законом на одну дитину на кожен рік, стягнути з відповідача аліменти на її утримання, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримала повністю, просила справу розглянути в її відсутності, а у випадку неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривні. В абзаці третьому частини 2 статті визначено, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21. Окрім того, у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 173/2312/18 Верховний Суд виклав правовий висновок, в якому вказав, що батько дитини зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони з 17 травня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківський районний суд м. Чернівці від 12 липня 2023 року було розірвано (а.с.11). В шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) та - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно з довідкою РГК від 13.06.2023 року №13/06-23, [PERSON] дійсно працює в ТОВ Регіональна газова компанія на посаді програміста прикладного з 02.04.2018 року на основному місці роботи. Його дохід за 35 місяців роботи в ТОВ Регіональна газова компанія складає 4338158,56 грн. (а.с. 10). Суд вважає, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх дітей він не має,стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, які відповідач не надає. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, матеріальний стан позивачки та відповідача, офіційне його працевлаштування, стан здоров`я дітей та [PERSON] , суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей мають бути стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не нижче розміру прожиткового мінімуму визначеного законом на одну дитину на кожен рік, щомісячно, починаючи з 20 липня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, задовольнивши позовні вимоги в даній частині. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання позивачки [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що у сторін від шлюбу народились дві доньки: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Тобто, на момент подачі позову до суду 20 липня 2023 року спільним дітям сторін виповнилось [PERSON] - 10 років, а [PERSON] - 7 років. Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання, оскільки дана позовна вимога суперечить положенням ст. 84 СК України та відсутні будь які підстави для стягнення таких аліментів. Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., то необхідно зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується:ордером серії СЕ №1063263 від 18 вересня 2023 року на підставі договору про надання правової допомоги №1/06/2023-ф від 10 червня 2023 року та актом №1 від 18 вересня 2023 року. Адвокат Петренко В.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги №1/06/2023-ф від 10 червня 2023 року: подавав запити та опрацьовував матеріали для складання позову, опрацьовував законодавство, що регламентую та регулює правовідносини з заявленого в позові предмету, надавав клієнту консультації та роз`яснення з предмету заявленого в позові, здійснював представництво інтересів клієнта в суді, надавав інші послуги пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Відповідно до п.1 та п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Крім того, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2022 року у справі №910/12257/13 (провадження № 14-382цс19) вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial