Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позовні вимоги. Уповноважений представник позивача ЗРА ЛМР в особі голови районної адміністації - Савка І. Б. 11.04.2023 року (вх. № 7183) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявоюдо [PERSON] , треті особи: ЛМР, ЛКП «Сяйво» про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, відповідач [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Проте останній а вказаною адресою не проживає з дня прийняття цього гуртожитку на баланс та обслуговування ЛКП «Сяйво». Як вбачається з будинкової книши гуртожитку: за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано жиле приміщення (кімнату) площею 17,9 кв.м. під літ. 14-1 за № 14 в гуртожитку за вищевказаною адресою. Відтак, в останніх виникло право на користування ліжко-місцем в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був знятий з реєстрації 15.11.2021 року у зв`язку із смертю, [PERSON] був знятий з реєстрації 28.04.2020 року у зв`язку із зміною місця проживання, [PERSON] був зареєстрований з 02.07.1998 та на сьогодні з реєстрації місця проживання не знятий. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації останні 7 років, а кімната № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] не приватизована та перебуває в комунальній власності в особі ЛМР, то в районної адміністрації наявні підстави для звернення до суду в межах повноважень з позовними вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. За таких обставин, просить суд задовольнити позовну заяву. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 33). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі (а.с. 35). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 21.04.2023 року (а.с. 39). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розвочато підготовче провадження у справі. (а.с. 36-37). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 53). Позиція сторін по справі. Уповноважений представник позивача ЗРА ЛМР - адвокат Скочко А. В. 02.10.2023 року подала до Залізничного районного суду м. Львова письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився хоча про дату, місце та час проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб Львівської міської ради та ЛКП «Сяйво» у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлені судом фактичні обставини справи. Відповідно до копії ухвали Львівської міської ради від 20.03.2014 року прийнято у власність територіальною громадою [ADDRESS] від відокремленого підрозділу «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» (а.с. 6). Відповідно до Наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури від 27.06.2014 року затверджено акт приймання-передачі гуртожитку на [ADDRESS] від відокремленого підрозділу «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» у власність територіальної громади м. Львова (а.с. 7) Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 011176-ЗРА від 28.03.2023 року, вбачається, що [PERSON] [INFO] знятий з реєстрації від 15.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 011175-ЗРА від 28.03.2023 року [PERSON] [INFO] знятий з реєстрації 28.04.2020 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 011177-ЗРА від 28.03.2023 року [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Мотиви прийняття рішення судом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача, згідно приписів ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою з 1996 року та не надали відомостей щодо поважності причин відсутності, а відтак вважаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп. (а.с. 32). На підставі наведеного та

Outcome: approved