Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У червні 2023 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, а саме: доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5300,00 грн та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000,00 грн, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. У обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, щовона та відповідач перебували у шлюбі з 2013 року. У шлюбі у них народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у справі №761/12423/22 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу донька та син залишились проживати з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її повному утриманні. Позивачка зазначає, що донька [PERSON] відвідує Золочівський ліцей імені Петра Яцика у селі Гнідин, а син буде відвідувати дошкільний навчальний заклад дитячий садок № 169 м.Києва. Усі витрати, пов?язані з відвідуванням ліцею донькою та підготовкою до відвідування дитячого садка сина несе позивачка. Позивачка наголошує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, його не цікавлять понесені позивачкою матеріальні витрати, необхідні для духовного та матеріального розвитку спільних дітей. При цьому позивачка зазначає, що вона неофіційно працевлаштована, працює в оздоровчому центої «Родібіо» на посалі ароматерапевта та отримує заробітну плату у розмірі 18 000,00 грн. Вказує, що усні звернення до відповідача про надання хоч якоїсь матеріальної допомоги чи будь-якої іншої допомоги, необхідної для розвитку та забезпечення спільних дітей, відповідачем були проігноровані у повному обсязі. Поряд з цим позивачка також звертала увагу на те, що нa даний момент триває широкомасштабня збройна агресія російської федерації проти України, у зв?язку з чим можливості позивачки щодо утримання дітей зменшились, але відповідач даний факт до уваги не бере. Вважає, що таке ставлення з боку відповідача порушує права спільних малолітніх дітей на нормальний фізичний, розумовий, духовний та соціальний розвиток. Розмір аліментів, який позивачка просить стягнути з відповідача, обгрунтовує тим, що щомісячно вона витрачає на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , грошові кошти у сумі 5300,00 грн. (3 200,00 грн - на харчування; 1 800,00 грн - на взуття та одяг; 300 грн - на іграшки; а також витрати, пов?язані з її навчанням у ліцеї); на утримання сина [PERSON] , [INFO] у сумі 5000,00 грн. (2 500,00 грн - на харчування; 1 500,00 грн - на взуття та одяг; 1 000,00 грн - на іграшки; а також витрати, пов?язані з його підготовкою до дитячого садка). При цьому позивачка звертала увагу суду, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, у невідомий для позивачки спосіб отримує дохід, його дохід є нерегулярним, мінливим, хоча його стан здоров?я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, він може сплачувати заявлений у позові розмір аліментів на дитину. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановленому законом порядку учасники справи були сповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копія ухвали суду про відкриття провадження надсилалась сторонам та іншим учасникам справи, а відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками. 28 серпня 2023 року до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] . У вказаному відзиві відповідач зазначав, що позов визнає частково. Вказував, що не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а також не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, відповідач не погоджується з розміром аліментів, заявлених позивачкою. Мотивує тим, що на теперішній час він здійснює підриємницьку діяльність, однак у зв?язку з війною доходи від такої діяльності суттєво зменшилися і не дають відповідачу можливості сплачувати аліменти у тих розмірах, які просить позивачка. Зазначає, що протягом 2022 року ним було отримано дохід у розмірі лише 19 097 грн, що підтверджується податковою декларацією. Окрім того, просив суд урахувати, що згідно рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року у справі №758/4326/13-ц з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , розмір яких на сьогоднішній день становить біля 1500 грн. Ураховуючи викладене, вказує, що суд при розгляді даної справи та визначенні розміру аліментів має врахувати матеріальне становище відповідача та наявність у нього іншої дитини, на утримання якої з нього вже стягуються аліменти за рішенням суду. Вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на теперішній час становить 1416,50 грн та 1136 гри відповідно. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. З огляду на викладене, суд, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Після розірвання шлюбу між сторонами діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії акту обстеження умов проживання від 01 червня 2023 року, та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги щодо утримання дітей не надає. Доказів щодо зворотного матеріали справи не містять. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець, зареєстрований у державній податковій інспекції Подільського району м. Києва, протягом 2022 року отримав дохід у розмірі 19097 грн. 21 коп. Відомостей щодо доходу відповідача у 2023 року матеріали справи не містять. На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% (тридцять) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи 29 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України)і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.При визначення розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, установивши, що діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач визнає обов`язок щодо утримання дітей та не заперечує щодо стягнення аліментів і щодо способу їх стягнення у твердій грошовій сумі, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку по утриманню дітей не досягнуто, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти щомісяця, починаючи з 20.06.2023 до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд не може повною мірою погодитися з заявленим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. Так, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, а саме: доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5300,00 грн та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000,00 грн, мотивуючи такий розмір тим, що на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , позивачка витрачає 3 200,00 грн - на харчування; 1 800,00 грн - на взуття та одяг; 300 грн - на іграшки; а також витрати, пов?язані з її навчанням у ліцеї, а на утримання сина [PERSON] , 2 500,00 грн - на харчування; 1 500,00 грн - на взуття та одяг; 1 000,00 грн - на іграшки; а також витрати, пов?язані з його підготовкою до дитячого садка. До позовної заяви позивачкою додано копії чеків та квитанцій, зміст яких підтверджує витрати [PERSON] на утримання дітей. Окрім того, відповідач у відзиві на позов не висловлював заперечень реальності вказаних позивачкою витрат на утримання дітей. Однак, суд звертає увагу позивачки на рівність обов`язків матері та батька щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно, суд не може покласти на відповідача обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей у повному їх розмірі, оскільки половину від таких витрат повинна нести позивачка, виконуючи рівний обов`язок щодо утримання дітей. Отже, ураховуючи повний розмір вказаних та підтверджених позивачкою витрат на утримання дітей, вона має право просити суд про стягнення з відповідача на користь позивачки половину такого розміру витрат на утримання дітей, а саме: 2 650 грн - на утримання доньки [PERSON] , [INFO] ; та 2 500 - на утримання [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим суд при визначенні розміру аліментів ураховує, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2 272 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»). Такий розмір є мінімальним рекомендованим розміром аліментів і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом було встановлено, що відповідач є працездатною особою, має дохід від підприємницької діяльності, відомостей щодо доходу за період з січня по серпень 2023 року суду не надав. Таким чином, відповідачем не спростовано факт достатності його заробітку (доходу) для присудження судом мінімального рекомендовандованого розміру аліментів на утримання дітей. Посилання відповідача на те, що згідно рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року у справі №758/4326/13-ц з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , розмір яких на сьогоднішній день становить біля 1500 грн, суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано жодних належних та достатніх доказів виконання ним вказаного рішення суду тобто не доведено реальності понесення ним витрат на утримання [PERSON] , [INFO] . Окрім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 (провадження № 61-11325св19). Половина від заявленого позивачкою розміру на утримання дітей є вищою, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів. Утім, позивачкою не надано жодних належних та достатніх доказів фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Матеріали справи не містять доказів наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Також позивачкою не доведені витрати відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відтак у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, що є вищим за мінімальний рекомендований розмір аліментів. Отже, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, становить: 2 272 гривні - на утримання [PERSON] , [INFO] , та 2833 гривні - на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 20.06.2023до їх повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: partial