Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Адвокат Радамовський М.М. звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Посилається на те, що з відповідачем позивачка перебувала у шлюбі з 20.10.2002 року, який розірвано на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.09.2010 року. Від спільного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання з відповідачем, що зловживав спиртними напоями, у них виникали сварки, що стало підставою на фактичне припинення у 2007 році сімейних стосунків. Після припинення сімейних стосунків відповідач проживав окремо від них з дитиною, протягом всього часу не цікавився взагалі своєю донькою, не виявляв жодного бажання займатись її вихованням, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надавав. Також він жодного разу не провідував доньку коли вона хворіла, не цікавився станом її здоров`я та не надавав будь-якої матеріальної та фінансової допомоги на лікування дитини, не купляв одягу, речей необхідної індивідуальної гігієни, не брав участі у її особистому житті, не відвідував навчального закладу та не цікавився навчанням та розвитком дитини, не вітав з днем народження та іншими святами, не дарував жодних подарунків. Загалом, починаючи з 2007 року по даний час відповідач вихованням та матеріальним забезпеченням дочки [PERSON] не займався, а всіма батьківськими обов`язками з виховання та утримання дитини займалась позивачка самостійно. Саме описані вище обставини та байдужість відповідача до своєї власної дитини, відсутність батьківського піклування неповнолітньої дитини спонукало наразі позивачку позбавити батьківства відповідача відносно [PERSON] . Відповідач, як батько дитини не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , про що подав нотаріально посвідчену заяву. З метою позбавлення батьківських прав відповідача та надання відповідного висновку доцільності позбавлення батьківства [PERSON] позивачка звернулась із заявою в службу у справах дітей Вашковецької сільської ради. Розглянувши її звернення до служби у справах дітей Вашковецької сільської ради про доцільність позбавлення батьківства [PERSON] , 18.08.2023 року виконавчим комітетом Вашківецької сільської ради було розглянуто Висновок комісії про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його власної дитини [PERSON] та прийнято рішення за №77 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню [PERSON] . Проте, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а його байдужість та негативна поведінка негативно впливають на її фізичний та моральний розвиток. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , який фактично проживає в с.Новоолексїївка, Дністровського району Чернівецької області щодо його дочки - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована в [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, своєчасно був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області 14.06.2013 року, зазначено, що [PERSON] , народилась [INFO] в с.Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис №01. Батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.09.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 20.10.2002 року виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №30 - розірвано. Рішення набрало законної сили 15.10.2010 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернівецькій області 07.12.2018 року, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.11.2018 року, про що складено відповідний актовий запис №91. Після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвища [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії заяви посвідченої приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчуком В.М. від 15.06.2023 року та яка зареєстрована в реєстрі за №1401, зазначено, що відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , [INFO] , а також дає згоду на її удочеріння. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст.165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав його відносно доньки, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. При цьому, суд приймає до уваги рішення виконавчого комітету Вашковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області за №77 від 18.08.2023 року, прийнято рішення згідно якого затверджено висновок служби справах дітей Вашковецької сільської ради Дністровського району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1980 року народження щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в підготовчому судовому засіданні в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав також відповідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача. На підставі 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст.150,155,164-167,171,180-183,191,212,243-244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved