Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 28 серпня 2004 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені з грудня 2020 року у зв`язку з повною протилежністю характерів, різних поглядів на сімейні стосунки, в результаті чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. Спільне господарство вони не ведуть і в кожного з них своє життя. Вважаючи примирення та збереження сім`ї неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] також до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи в її відсутність та про визнання позову. Згідно із ухвалою судді від 28.08.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 199, у якому [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з грудня 2020 року. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтв про шлюб, про народження дітей, заяв сторін (а.с.9-11). Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався майже три роки тому, примирення сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо місця проживання та забезпечення дітей між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві просила суд не відновляти її дошлюбне прізвище. Сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. (а.с.1) позивач просить покласти на нього. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved