Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-24 00:00:00

У вересні 2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] правонаступником якого є [PERSON] , в уточненій редакції якого позивач просила суд: -визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими будівлями, розташованим за адресою: [ADDRESS] становила 43/200 частини; -визнати за [PERSON] (в первинній редакції за [PERSON] ), право власності на 43/480 частин житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , посилався на те, що він є сином [PERSON] та [PERSON] , якими, у шлюбі, було придбано частину житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , та який було оформлено на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] на належну їй частку майна у спільній сумісній власності з [PERSON] , [PERSON] у 2018 році звернувся до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, за результатами розгляду якої державним нотаріусом 10.01.2018 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. З огляду на вищезазначене [PERSON] , який помер [INFO] та правонаступником якого є [PERSON] , вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено, що позивач [PERSON] , правонаступником якого виступає [PERSON] , приходиться їй дядьком. За час спільного життя [PERSON] та [PERSON] ними було придбано частину житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] та в подальшому, з огляду на наявність інших співвласників, за [PERSON] , враховуючи наявність права власності на частину, було визнано ідеальну частку, яка складається з 43/100 частин домоволодіння. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складалось з 43/100 частин вищезазначеного домоволодіння, за прийняттям якої звернулись: [PERSON] - син, [PERSON] - донька, діти сина [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька, [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на належну йому частку у спадковому майні, також свідоцтва були отримані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (у зв`язку із смертю [PERSON] ). Згодом відповідачем було набуто право власності, за договором купівлі-продажу, часток, які належали [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з чим вона стала власником 86/300 частин вищезазначеного домоволодіння, а [PERSON] - 43/300 частин. З огляду на те, що [PERSON] знаючи про те, що на час смерті його матері її частка не була виділена із спільного сумісного майна і спадкова справа після її смерті не заводилася, останній лише у 2018 році вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 25.09.2018 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено її до розгляду. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] , справу було передано судді Томашу В.І., яким за ухвалою від 15.05.2019 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. У зв`язку із закінченням відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді [PERSON], яким за ухвалою від 11.11.2019 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2020, витребувано докази. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді [PERSON] яким за ухвалою від 24.07.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 25.01.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2021 провадження у справі зупинено до залучення правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2022 поновлено провадження у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2022 виправлено описку в ухвалі від 13.06.2022. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2022 витребувано докази у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2023 залучено до участі у справі правонаступника померлого позивача [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2023, провадження у справі закрито, в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 301/2400 частину житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, остаточна редакція яких викладена у заяві від 22.09.2023. Також представником позивача зазначено, що [PERSON] вважав за необхідне звернутися з даним позовом до суду, оскільки має право на частку матері у спільному майні його батьків, з огляду на те, що на час смерті матері разом з нею проживав він та батько, тобто частина матері після її смерті повинна ділитись на дві частки, які повинні бути успадкованими ним та батьком. У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти заявлених позовних вимог та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Також представник відповідача, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до відповідно до копії свідоцтва про шлюб №4, у 1944 році між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу, прізвище подружжя - [PERSON] . Згідно копії договору від 23.07.1970, [PERSON] набув у власність частину будинку [ADDRESS] , з відповідними господарчими спорудами, що становило, 43/100 частин домоволодіння (копія листа начальника інформаційно-юридичного відділу КП «ДМБТІ» ДОР Усманова С.В. від 10.08.2015, (Том №2 а.с.347). вказане також підтверджується копією свідоцтва про право власності від 01.03.1990. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2018 (справа №200/21326/16), судом встановлено що, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 43/100 частин домоволодіння (квартира №2) розташованої в будинку [ADDRESS] . Згідно копії інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] , спадщину після смерті [PERSON] (щодо вказаного будинку) прийняли: [PERSON] (син)- 43/300 частини, [PERSON] (донька) - 43/300 частин, [PERSON] та [PERSON] (діти сина [PERSON] )- 43/300 частини. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6343921 та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2004, [PERSON] зареєстрував своє право власності на 43/300 частини у січі 2005 року. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину від 09.12.2004. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2013, [PERSON] , яка є донькою [PERSON] отримала у спадок 43/300 частини будинку [ADDRESS] , яку [PERSON] прийняла у спадок після смерті батька - [PERSON] однак не встигла оформити своїх прав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 29.07.2015, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] належну їм 43/300 частину будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2018 у справі №200/21326/16, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2018 та постановою Верховного Суду від 02.03.2020, поділено домоволодіння [ADDRESS] ) шляхом виділення [PERSON] , в натурі 29/100 частин вказаного домоволодіння, а [PERSON] - 14/100 частин. Згідно копії довідки наданої 28.09.2017 [PERSON] , головою квартального комітету №4 Шевченківського району м.Дніпра, останній мешкає за адресою: [ADDRESS] . Також у довідці зазначено, що за вказаною адресою мешкали: [PERSON] з 1970 року до дня смерті та [PERSON] з 1970 року до дня смерті. Відповідно до копії паспорта громадяни України [PERSON] , останній рахувався зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , з 23.12.1977. Згідно копії постанови завідуючої Сьомою дніпровською нотаріальною конторою Черновської Л.Г. від 10.01.2018, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту спадкової маси, а саме - відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи №500/2021 відкритої після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] є правонаступником прав останнього. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Оскільки, як встановлено вище у даній справі, майно, на яке претендує позивач було набуте подружжям [PERSON] до 01.01.2004, то його правовий режим повинен визначатися за положеннями КпШС України. Так, відповідно до ст. 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України). Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Отже, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17). З огляду на те, що [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] та якими було набуте домоволодіння, померла у лютому 1996 року, до виниклих правовідносин застосовуються приписи ЦК УРСР щодо механізму спадкування у редакції станом на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як роз`яснено у постанові ВС/КЦС від 25.03.2020, прийнятій за результатами розгляду справи №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Вказане також узгоджується з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини. З огляду на зазначене вбачається, що [PERSON] , як син [PERSON] та [PERSON] і особа, яка на момент смерті [PERSON] , якій належала частина придбаного у шлюбі майна, мав право на спадкування належної йому частки майна після смерті матері, оскільки фактично прийняв її . Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, та в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, що під час оформлення спадкових прав після смерті батька - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом було видано у 2004 році), [PERSON] усвідомлював/вбачав, що спадщина, яка відкрилась після смерті батька включала в себе майно, яке належало подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної власності, однак жодних дій спрямованих на захист/реалізацію свого права на спадкування після смерті матері - [PERSON] ним за період з 1997 року по 2018 (постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом), вчинено не було. Виходячи з того, що з даним позовом [PERSON] , до суду, звернувся лише у вересні 2018 року, а про наявність свого порушеного права він був обізнаний з серпня 1997 року про, що свідчить довідка-характеристика надана останньому на звернення до БТІ (Том №2 а.с.198) з метою оформлення спадкових прав після смерті батька, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] за законом був звільнений від сплати судового збору, його слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed