Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі та участі позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 07.06.2022р.; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу від 07.06.2022р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] ; витяг № 35841444 від 15.10.2012р. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; протокол опитування адвокатом Златі Н.С. особи [PERSON] від 26.06.2023р.; протокол опитування адвокатом Златі Н.С. особи [PERSON] від 25.06.2023р.; інформаційна довідка № 74051578 від 22.09.2023р. про відсутність інформації про спадкову справу та свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , дата смерті [INFO] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності, зазначивши, що позивач користується та володіє житловим будинком з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2612 від 22.12.1969 року. Батько сторін - [PERSON] помер [INFO] . За час життя спадкодавець [PERSON] не залишив заповідального розпорядження, сторони входять до кола спадкоємців першої черги за законом. Мати сторін, дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] . На час відкриття спадщини відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем, відмову від спадщини не заявляла, тому позивач вважала її власником нерухомого майна. 07 червня 2022 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю-продаж вищезазначеного будинку належного їх батьку [PERSON] . Після покупки житлового будинку позивач користується ним, зробила ремонт, несе витрати на його утриманню. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово зверталась до відповідача, однак усі спроби були безрезультатними, а відповідач не вжила ніяких заходів щодо належного засвідчення правочину. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок, позивачу було роз`яснено, що зробити це одноособово та за відсутності оформленого у передбаченому законом порядку права власності на нерухоме майно неможливо. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ., вона не знала і не могла знати про те, що відповідач не мала права на відчуження нерухомості, так як нерухоме майно не було зареєстроване у передбаченому законом порядку. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо будинку та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок за позивачем як за добросовісним набувачем. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved