Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

29.08.2023 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м.\~Чернігова з\~позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 06.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 28.09.2023. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала; відповідач подав відзив, в якому позов визнав. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 26.05.2023 позивачем, [PERSON] , було придбано у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.05.2023, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г., зареєстрований у реєстрі за № 451, та витягом з Державного реєстру речових прав від 26.05.2023 № 333715562. Відповідно до\~пункту 1.7\~договору купівлі-продажу квартири від\~26.05.2023 продавець доводить до відома, що станом на 26.05.2023 у квартирі, яка відчужується, зареєстровані продавець, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 8156, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 25.05.2023. Продавець зобов`язується знятись з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від речей до 26.06.2023. [PERSON] зобов`язується знятись з реєстраційного обліку до 26.06.2023, що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 26.05.2023 за реєстровим № 447. Про вказаний факт Покупцю відомо. [PERSON] зобов`язується знятись з реєстраційного обліку до 26.06.2023, що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 26.05.2023 за реєстровим № 448. Про вказаний факт Покупцю відомо. Згідно з заявою Продавця у відчужуваній квартирі зареєстрованих малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних та обмежено дієздатних осіб та осіб, які тимчасово зняті з реєстраційного обліку немає. Покупець підтверджує той факт, що про зміст заяви продавця про те, що зареєстрованих дітей у квартирі, яка відчужується, немає їй нотаріусом доведено до відома. Позивач зазначає, що продавець [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Натомість, відповідач [PERSON] взятих на себе за заявою від 26.05.2023, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г., за реєстровим № 448, зобов`язань знятися з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та звільнити квартиру від речей до 26.06.2023, в повному обсязі не виконав. Відповідач звільнив квартиру від власних речей, виїхав з неї та не проживає, однак зобов`язання знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не виконав, що підтверджується довідкою станом на 31.07.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 01.08.2023 року № 9707/1. 24.08.2023 позивач звернулася до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), однак у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) їй було відмовлено у зв`язку з тим, що «особа надала не в повному обсязі необхідні документи (дозвіл начальника ТЦК та СП)», у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи,\~що позивачем\~доведено факт\~припинення права\~власності у\~відповідача на квартиру [ADDRESS] ,\~а також те,\~що відповідач не є членом її сім`ї та не проживає у квартирі, самостійно не знявся\~з реєстраційного\~обліку,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~є обґрунтованими\~та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції від 29.08.2023 № 0.0.3171737721.1 вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 536,80 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь 536,80 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved