Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 15 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 237. Від шлюбу мають спільну дитину сина, який вже є повнолітнім та проживає окремо. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що останній час стосунки між ними погіршилися, на даний час проживають окремо. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач в судове засідання з`явилася, наполягала на задоволенні позовних вимог, вказала що примирення між сторонами неможливо. Відповідач в судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає, що бажання дружини розірвати шлюб покликане несуттєвими конфліктами, що відбувались між ними останній час. На його переконання відсутні підстави для розірвання шлюбу. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 15 липня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 237, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2005 року. Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~\~\~\~\~\~ Як зазначено позивачем у позовній заяві та фактично визнано відповідачем,\~ між сторонами\~ відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних питань,\~ шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо. Позивач не бажає зберегти шлюб та зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved