Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вишнякова І.В., про визнання недійсним заповіту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З моменту смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить майно, яке за життя належало його батькові на праві власності, а саме: 1) квартира [ADDRESS] ; 2) квартира [ADDRESS] ; 3) земельна ділянка кадастровий № 3222480401:01:080:5201, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Білогородка, масив «Помірки»; 4) легковий автомобіль CHEVROLET 2006р. випуску модель AVEO, тип «ЛЕГКОВИЙ ХЕТЧБЕК» № кузову (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрований 27.05.2006р. УДАІ ГУ МВС України у м. Києві; 5) інше майно, яке належало за життя його батькові. Після смерті батька позивача, і відповідно, відкриття спадщини, від свого рідного брата [PERSON] (відповідача 1) позивач дізнався про те, що відносно зазначеного спадкового майна його батьком за життя, складено нотаріально посвідчений заповіт від 07.07.2020, за яким квартира [ADDRESS] заповідається особі, на ім`я [PERSON] [INFO] , решта зазначеного майна - відповідачу 1, його рідному молодшому брату [PERSON] . При цьому, ані серія та номер паспорту даної громадянки, ані її РНОКПП, ані зареєстрована адреса місця проживання цієї особи в спірному заповіті не вказані. Спірний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстрований в реєстрі за № 1008, 1009. Зазначений заповіт, позивач вважає таким, що підлягає скасуванню як правочин, що суперечить вимогам закону відповідно до ст. 215 ЦК України, вчинений внаслідок зловмисної домовленості певних осіб, всупереч вільній волі спадкодавця у розумінні ст. 1257 ЦК України та під впливом тяжкої для спадкодавця обставини у розумінні ст. 232 - 233 ЦК України. У січні 2020 року батьку позивача було встановлено діагноз «Гліобластома головного мозку». Позивач вказує, що під час хвороби, батька постійно супроводжував головний біль, провали у пам`яті, падіння зору, порушення координації рухів та ін. 04.03.2020 батьку було зроблено операцію на головному мозку, батько деякий час знаходився у реанімаційному відділенні Київської обласної клінічної лікарні, 9 днів перебував без свідомості. У квітні 2020 року батько вже не міг самостійно пересуватися, став лежачим хворим. Позивач зазначає, що за життя батько мав намір залишити майно після своєї смерті своїм синам. Позивач вважає, що у такому стані спадкодавець не міг об`єктивно та адекватно сприймати оточуючу його реальність. На думку позивача саме цими обставинами скористалися відповідачі, склали спірний заповіт із використанням безпорадного стану спадкодавця, за зловмисною домовленістю та з корисливих мотивів. Просив суд визнати недійсним заповіт [PERSON] від 07.07.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстрований в реєстрі за № 1008, 1009, яким спадкове майно, зазначене у вказаному заповіті, заповідається відповідачу-1 [PERSON] та відповідачу-2 [PERSON] , та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір та інші документально підтверджені судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.10.2021 вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачем 1 [PERSON] поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачкою 2 [PERSON] до суду поданий відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачка позов не визнає, просить залишити його без задоволення. Представником позивача адвокатом Скляр М.С. подано відповіді на відзиви на позовну заяву. Відповідачкою 2 [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив. У червні 2022 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач як на підставу визнання заповіту недійсним посилається на те, що [PERSON] на момент підписання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже заповіт підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 225 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач 1 [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач 2 [PERSON] та її представник позов не визнали, підтримали доводи зазначені у відзиві, просили залишити позов без задоволення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вишнякова І.В. у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач його старший племінник, відповідач 1 є його молодшим племінником, а відповідачка 2 - цивільна дружина його покійного брата [PERSON] . Його брат - [PERSON] хворів останні роки перед смертю, і тому постало питання про складання заповіту. У 2020 році, ближче до початку осені йому зателефонувала відповідачка 2 [PERSON] та сказала, що вони укладають заповіт, який повинні підписати 3 свідки. Їм не вистачало одного свідка і вона попросила його знайти такого свідка. Він попросив майстра зі своєї роботи бути свідком. Після чого вони приїхали на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Там знаходилась відповідач 1, відповідачка 2, його брат - [PERSON] та два свідки (жінки). Нотаріус роздала кожному по екземпляру заповіту. В цей час він розмовляв з братом. Свідки підписали заповіт і всі розійшлися. При цьому його брат розумів, що відбувається, відповідав нотаріусу, що розуміє всі обставини, відповідав на запитання нотаріуса правильно, але трохи з затримкою. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Визначення заповіту законодавець дає у ст. 1233 ЦК України. Відповідно до цієї статті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт - таємний правочин, який здійснюється від імені однієї особи; це розпорядження, що носить суто владний характер і тому не може здійснюватись через представника. Заповіт не передбачає будь-якого зустрічного волевиявлення іншої особи. Значення заповіту полягає в тому, що він є єдиним для фізичної особи способом розпорядитися своїм майном на випадок смерті. Умови дійсності заповіту умовно можна поділити на дві групи. Позаяк заповіт є різновидом правочину, він має відповідати загальним умовам дійсності правочину, що передбачені у ст. 203 ЦК України, а саме: заповідач має бути дієздатним на момент укладання заповіту; зміст заповіту не повинен суперечити закону; зміст заповіту має відображати справжню волю заповідача; заповіт повинен бути укладений у визначеній законом формі; умови заповіту мають бути здійсненними. За позовом заінтересованої особи суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України), тобто якщо суд прийде до переконання, що документ складено людиною, не здатною усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними або заповідач перебував під чиїмось тиском, впливом обману, погрози насильства, якщо оформлення його було вимушеним, написаним під час небезпечної для життя хвороби або внаслідок важких обставин, тоді цей заповіт буде визнано недійсним. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати. Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи. Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією заповіту від 07.07.2020 серії НОІ 160354, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1008, 1009, [PERSON] , у зв`язку з хворобою та у зв`язку з тим, що не може сам підписати текст заповіту, згідно зі ст. 1253 ЦК України, у присутності двох свідків, на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належне йому майно, зазначене у цьому заповіті, та все інше майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно із законом буде мати право, заповів частково [PERSON] , [INFO] та частково [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2021 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 11567. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] . Позивач звернувся 16 серпня 2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вишнякової І.В. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька - [PERSON] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дійсності складеного заповіту, внаслідок того, що він укладений людиною, не здатною усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно з доданих до позовної заяви документів, [PERSON] , [INFO] мав діагноз - внутрішньомозкова пухлина лівої скронево-потиличної ділянки, що підтверджується копією виписки № 201069 від 12.03.2020 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Переніс оперативне втручання по видаленню внутрішньомозкової пухлини. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2023 клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи було задоволено. Призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк Інна Альфредівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вишнякова Ірина Валеріївна, про визнання недійсним заповіту посмертну судово-психіатричну експертизу. Проведення експертизи доручено Державній установі «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 103). Оплату вартості експертизи покладено на позивача [PERSON] . Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Однак в подальшому матеріали справи неодноразово повертались до суду без виконання ухвали суду про призначення експертизи, у зв`язку з проханням експерта надати додаткові матеріали, а також перерахувати оплату за проведення експертизи. В судовому засіданні 07.09.2023 сторони по справі надали згоду на закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті. Після закриття підготовчого провадження та призначення у справі судового засідання представником позивача подавалося клопотання про призначення/направлення справи для проведення експертизи повторно, оскільки, на думку представника позивача, позивач не був обізнаний про свій обов`язок оплатити її вартість. Вказані клопотання були залишені без задоволення з огляду на те, що саме на позивачі, яким ініційовано судовий спір, лежить тягар доведення обставин, на які він посилається яке на підставу своїх позовних вимог. Так, заявляючи клопотання про проведення у справі експертизи позивач наголошував на готовності оплатити її вартість, позивач особисто був присутній в судовому засіданні 18 січня 2023 року, коли ухвалою суду було задоволено клопотання про призначення у справі експертизи та покладено на позивача обов`язок зі сплати її вартості. Після повернення справи до суду в квітні 2023 року, судом було відновлено провадження у справі для вирішення питання про витребування додаткових медичних документів (у випадку їх наявності) та проведення оплати вартості експертизи. Про день, час та місце розгляду справи 24.04.2023 позивач та його представник адвокат Шумський І.С. були повідомлені належним чином, в заяві на адресу суду адвокат Шумський І.С. просив провести засідання 24.04.2023 о 16:00 без участі позивача та його представника, клопотання експерта про необхідність оплати вартості експертизи та надання додаткових матеріалів задовольнити. Зважаючи на вищенаведені обставини суд дійшов висновку, що повернення справи з експертної установи без виконання експертизи відбулося саме з вини позивача, який був достеменно обізнаний про свій обов`язок сплатити вартість експертизи, він та його представник, який мав як адвокат роз`яснити позивачу наслідки вчинення або не вчинення певних дій, не вжили заходів зі сплати рахунку за проведення експертизи. Отже посмертна судово-психіатрична експертиза відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не була проведена, а відповідно і не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи твердження позивача щодо того, що [PERSON] в силу свого стану здоров`я, наслідків перенесеного 04.03.2020 операційного втручання та лікування, не міг правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними на момент складання ним заповіту, посвідченого 07.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. Саме позивач, звертаючись до суду із позовом з вимогою про визнання недійсним заповіту, зобов`язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання його недійсним на момент його вчинення і настання відповідних наслідків. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що заповіт [PERSON] від 07.07.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстрований в реєстрі за номером № 1008, 1009 є недійсним, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і ніким не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed