Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-28 00:00:00

[INFO] помер його дядько [PERSON] , позивач єдиний його спадкоємець. До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 3,2165 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту, кадастровий номер 7120655100:02:002:1197, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №114826, виданого Драбівською районною державною адміністрацією 16 квітня 2004 року. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання до Державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки право власності на неї оформлено на іншу особу. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної ділянки являється [PERSON] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12.12.2022 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.10.21 видане на спірну земельну ділянку [PERSON] , та визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] , [INFO] . 01.04.2004 року уклав договір оренди землі із СТОВ «Пальміра», правонаступником якого є СТОВ «Придніпровський край», в який 30.07.2007, 16.08.2011, 29.05.2014, 03.11.2015, 12.11.2018 вносились зміни додатковими угодами. На даний час зареєстровано право оренди земельної ділянки до 31.12.2029 року. Ні померлий дядько [PERSON] , [INFO] , ні позивач будь-яких договорів оренди земельної ділянки не укладали, відповідач незаконно користується належною йому земельною ділянкою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснив суду, що при видачі державного акта на земельну ділянку цей акт було видано не дійсному власнику, а особі яка проживала в тому ж населеному пункті та з тим же прізвищем ім`ям та по батькові, хоча дана особа не мала на це право, оскільки не працювала у колгоспі, тоді [PERSON] 1949 року народження отримував державний акт на землю за свою матір, а другий акт на землю, який йому видали, належав не йому, а [PERSON] 1952 р.н. В подальшому неправильно виданий акт був успадкований [PERSON] , проте пред?явлений до нього позов він визнав і суд визнав недійсним його свідоцтво про право на спадщину на чужу земельну ділянку. Через свого представника [PERSON] звертався до ТОВ «Придніпровський край» з вимогою повернути земельну ділянку, було досягнуто домовленості про її повернення, і оформленні документи про це, проте, згодом під приводом дооформлення документи були забрані товариством, що вимусило позивача звернутися до суду. Представниця відповідача позов не визнала, пояснила суду, що даною земельною ділянкою вони користуються майже 20 років, на момент укладення договору оренди землі всі необхідні документи для укладення договору були надані, тому вважає, що вони правомірно користуються земельною ділянкою, а гроші за оренду землі вони виплатять тому, хто звернеться до них та підтвердить своє право власності на земельну ділянку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 30.03.2023 № 327553594 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2165 га, що розташована на території Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 71220655100:02:002:1197. Відомості до даного реєстру були внесені на підставі рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 12.12.2022. Разом з тим, згідно даних Актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права за номером запису 6829569 від 27.08.2014 вказана земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Придніпровський край» на підставі договору оренди землі від 01.07.2004 (з подальшими змінами додатковими угодами), орендодавцем вказаний [PERSON] . Позивач вказує, що спірна земельна ділянка була оформлена на особу, яка не мала на неї права, при видачі правовстановлюючих документів на земельну ділянку, вони були видані особі у якої прізвище, ім?я та по батькові та місце проживання населений пункт повністю співпав з даними дійного власника земельної ділянки, яким являвся дядько позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Даний факт ним було виявлено під час оформлення спадщини після смерті дядька. З даного приводу [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов, який був поданий до особи, яка вступила в спадщину та оформила спірну земельну ділянку 12 грудня 2022 Драбівським районним судом Черкаської області було задоволено. Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, яке видане [PERSON] було визнане недійсним, а право власності на земельну ділянку площею 3,2165 га, кадастровий номер 71220655100:02:002:1197, що розташована на території Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту було визнане за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Підставою для звернення до суду з даним позовом було те, що державний акт на право власності на земельну ділянку було видано особі [PERSON] , 1949 року народження, замість [PERSON] , 1954 року народження, дійсного власника, який мав на це право як член КСП ім. Суворова Драбівського району Черкаської області. [PERSON] 1949 року народження, не був членом КСП, а отримати державний акт на право власності на земельну ділянку міг лише на іншу земельну ділянку, яку успадкував після смерті матері. Позов і дані обставини були визнані відповідачем [PERSON] . З наведеного вбачається, що [PERSON] , 1949 року народження, знаючи про те, що він не має прав на земельну ділянку з кадастровим номером 71220655100:02:002:1197, оформив її на себе та в подальшому здав її в оренду, уклавши договір оренди землі 01.07.2004 з СТОВ «Пальміра», правонаступником якого є відповідач по справі. Як пояснив представник позивача, [PERSON] до подачі даного позову до суду через свого представника [PERSON] звертався до СТОВ «Придніпровський край» з вимогою про повернення йому як власнику земельної ділянки, проте, товариство відмовляється це робити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову, оскільки вважає, що відповідач користується земельною ділянкою на законних підставах. Суд приходить до висновку, що використання відповідачем земельної ділянки, яка належить позивачу, відбувається без згоди дійсного власника земельної ділянки, як первинного так і його спадкоємця. Даними діями порушується право власності позивача, яке за своїм змістом наділяє власника правом володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України). Право власності є непорушним (ст. 41 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України). Щодо підстав, на які посилається відповідач як на законні підстави користування майном позивача суд зазначає наступне. Згідно оригіналу договору оренди землі від 01.07.2004 року [PERSON] , 1949 року народження, був стороною договору як орендодавець на підставі державного акту ЧР № 114826 від 16.04.2004. П.1,2 даного договору передбачено, що орендодавець передає земельну ділянку площею 3,2165 га в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, як встановив вище суд, останній не був дійсним власником земельної ділянки, права для її отримання не мав, а відтак, такі дії суд розцінює як навмисне введення в оману орендодавцем [PERSON] іншої сторони договору орендаря СТОВ «Пальміра» щодо обставин при укладенні договору, які мають істотне значення, зокрема щодо прав власності на майно. Ч.1 ст.230 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відтак, суд вважає в цій частині позові вимоги обґрунтовані, договір оренди землі з подальшими зміна до нього слід визнати недійсним. Обраний позивачем спосіб захисту спрямований на усунення однієї з обставин, яка перешкоджає йому у реалізації своїх прав як власника земельної ділянки. Крім того, оскільки договір оренди землі визнається недійсним, будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером 71220655100:02:002:1197 не має, а тому відповідача слід зобов`язати усунути перешкоди власнику у користуванні його землею шляхом повернення йому земельної ділянки. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved