Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просила суд визначити їй додатковий строк терміном в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Свій позов мотивувала тим, що її дядьку належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району. Право позивача на спадкування виникло через шість місяців після його смерті, а саме, з 31.10.2012 року по 31.04.2012 року. [PERSON] вказала, що у визначений строк вона не подала заяву про прийняття спадщини після смерті дядька, так як перебувала на заробітках за кордоном та у зв`язку з великою відстанню між місцем її проживання та місцем знаходження спадкового майна. Позивач надала суду заяву, якої заявлені вимоги підтримала, просила проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача надала суду заяву, якою не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , за умови відсутності інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове мано. Розгляд справи просила проводити за відсутності представника відповідача. Процесуальні дії під час судового розгляду: 14 липня 2023 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 14\~серпня 2023\~рокупідготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.11.1969 року Палацом Щастя м. Луцьк Волинської області, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08.08.1990 року Луцьким міським РАЦС Волинської області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.12.1959 року Устилузький районним бюро РАЦС Волинської області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого бюро РАЦС м. Устилуг Волинської області, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.11.2012 року Виконавчим комітетом Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, позивач, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , є племінницею [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~ Відповідно до\~положеньст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочався в день відкриття спадщини [INFO] та закінчився відповідно 31.04.2012 року. У визначений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого дядька. Відповідно до ч. 1, 3\~ ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 визначено, що за змістом статті 1272\~ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17 та Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 320/2866/17. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після померлого дядька, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказала позивач, вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька через перебування її за межами України та віддаленість свого місця проживання від місця знаходження спадкового майна. Будь-яких даних про те, що позивач, у визначений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , перебувала за межами України матеріали справи не містять. Як визначено п. 1.3 п.п. 3, п. 3.11.3 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004 року № 142/5/310, консулами вчиняються такі нотаріальні дії, як видача свідоцтва про право на спадщину. При цьому, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, доводи [PERSON] про її перебування за межами України не свідчать про неможливість подання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений строк, оскільки позивач мала можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини після померлого дядька як до нотаріальної контори, так і до консульської установи. Разом з\~тим,\~позивач стверджує,\~що причиною\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини євіддаленість її місця проживання від місця знаходження спадкового майна. Як вбачається з державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 314703, ЯЕ № 314704, ЯЕ № 314705, спадкове майно після померлого [PERSON] знаходиться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Місцем реєстрації та проживання позивача є м. Луцьк Волинської області. Таким чином, спадкове майно після померлого [PERSON] та місце перебування позивача знаходяться в межах Луцької області, що спростовує твердження позивача про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини через віддаленість її місця проживання від місця знаходження спадкового майна. При цьому, суд бере до уваги той факт, що строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] закінчився 31.04.2012 року, а з заявою про продовження вказаного строку позивач спочатку звернулася до Володимир-Волинського міського суду Волинської області лише 13.07.2023 року. З довідки Володимирської державної нотаріальної контори № 739/01-16 від 19.07.2023 року вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Таким чином, з вищевказаного випливає, що пропуск [PERSON] строку звернення до нотаріуса з питання оформлення спадщини після померлого дядька, не обумовлене об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 п. 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] з поважної причини, обставин, які б давали підстави для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, позивачем не доведено, а судом не встановлено, а відтак, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed