Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

13.06.2022 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завдано ДТП. У позовній заяві позивач посилається на те, що 28.10.2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-5000-19-00247, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Chevrolet» (д. н. з. [NUMBER] ). 31.08.2020 року о 10 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Г.Г. Воробйова, 13 а на території автостоянки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було завдано механічні пошкодження, зокрема автомобілю марки «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року по справі №760/19733/20, винним у вчиненні ДТП визнано відповідача - [PERSON] , який керував автомобілем «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] . Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором страхового страхування транспортного засобу. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] в розмірі 10 626,78, сплата якого підтверджується платіжним дорученням №22226 від 09.09.2020 року. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] - застрахована не була. Позивач просив позов задовольнити. 13.06.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 01.07.2022 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 04.07.2022 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 ст. 22 Цивільного кодексу України зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92р.: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). Судом встановлено, що 31.08.2020 року о 10 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Г.Г. Воробйова, 13 а на території автостоянки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було завдано механічні пошкодження, зокрема автомобілю марки «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року по справі №760/19733/20, винним у вчиненні ДТП визнано відповідача - [PERSON] , який керував автомобілем «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] . Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем «Mitsubishi», д. н. з. [NUMBER] , є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Chevrolet», д. н. з. [NUMBER] в розмірі 10 626,78, сплата якого підтверджується платіжним дорученням №22226 від 09.09.2020 року. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Mitsubishi», д.н. з. [NUMBER] - застрахована не була. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Заборгованість відповідача перед ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» складає: 10 626,78 грн. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодувало ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» своєму страхувальнику). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 10 626,78 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved