Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

07 вересня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Новоодеського районного суду Миколаївської області до [PERSON] про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька за актового запису про народження дитини, визнання батьківства. Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області цивільну справу було направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачам надано строк для усунення її недоліків. 13 грудня 2022 року на виконання даної ухвали позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунули недоліки первісної заяви. В обґрунтування вимог [PERSON] і [PERSON] посилалися на те, що 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області між позивачем [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 146. [PERSON] звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, але ухвалою суду від 25 травня 2021 року у справі № 482/356/21 її вимоги залишені без розгляду, у зв`язку з перебуванням її у стані вагітності. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] . Реєстрацію народження дитини органи РАЦСу зареєстрували відповідно до чинного законодавства України, оскільки мати дитини перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] та відповідно, батьком дитини був вказаний саме [PERSON] . В той же час, позивачі наголошують на тому, що вони, починаючи з серпня 2020 року, перебували у відносинах, мешкали разом та вели спільне господарство, а тому біологічним батьком [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] , який визнав [PERSON] своїм сином. Оскільки позивачі в інший спосіб внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини не можуть, змушені звернутися до суду з відповідним позовом. У зв`язку з наведеним, [PERSON] та [PERSON] просили суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївської області (актовий запис про народження № 68, складений 15 червня 2021 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)); - зобов`язати Новоодеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису № 68, складеного складений 15 червня 2021 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про народження [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, а саме: - в графі відомості про батька дитини вказати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області; - змінити прізвище та по батькові дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». Ухвалою суду відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, не з`явилися, згідно заяви просили розглядати справу за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі, просила вимоги задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно опублікованого оголошення 09.08.2023 року на офіційному веб-порталі судової влади України про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 146. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21 липня 2007 року. Встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, але ухвалою суду від 25 травня 2021 року у справі № 482/356/21 її вимоги залишені без розгляду, у зв`язку з перебуванням її у стані вагітності. [INFO] народився [PERSON] , про що 15 червня 2021 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 68. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2021 року, батьками [PERSON] , [INFO] зазначені: [PERSON] та [PERSON] , У відповідності до заочного рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як зазначалося вище, [PERSON] і [PERSON] у позовній заяві посилалися н ате, що , починаючи з серпня 2020 року вони перебували у відносинах, мешкали разом та вели спільне господарство, а тому біологічним батьком [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] , який визнав [PERSON] своїм сином. Таким чином, між сторонами виник спір про визнання та оспорювання батьківства. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог в цій частині, суд застосовує наступні норми права. Згідно з вимогами ст. 138 СК України, 1. Жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. 2. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. 3. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що 1. Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.2. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При цьому, висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, суд враховує, що позивачами було ініційоване питання з власної ініціативи про проведення у справі судово-генетичної експертизи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/115-23/5117-БД від 01 травня 2023 року позивач [PERSON] , [INFO] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99 %. Крім того, позивач [PERSON] визнав своє батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим визнати його батьком дитини та внести до актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька дитини, а також змінити прізвище та по батькові дитини. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачів належить стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. на кожного. На підставі викладено та

Outcome: approved