Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила: а) позбавити останню батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; б) встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном [PERSON] , [INFO] . 28.09.2023 року просила залишити вимогу про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що її рідний брат [PERSON] з 12.12.2009 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] ,яка є її рідною племінницею. Матір`ю [PERSON] є відповідачка у справі [PERSON] . Рішенням суду від 31.08.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка змінила місце реєстрації: [ADDRESS] . [PERSON] Проживаючи з [PERSON] відповідачка вживала алкогольні напої, в стані алкогольного сп`яніння влаштовувала сварки та скандали, будь - якої турботи до своєї доньки не проявляла, участі в вихованні дитини не приймала, при цьому ніде не працювала та вела аморальний образ життя. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті брата його донька [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на повному забезпеченні. Відповідачка у справі не бажає займатися вихованням дитини, матеріальної допомоги їй не надає, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, не займається медичним оглядом дитини, продовжує вживати спиртні напої та вести аморальний спосіб життя. У зв`язку з чим звертається із вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] . Вимого щодо встановлення опіки над [PERSON] не підтримала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Не заперечувала щодо призначення опікуна над донькою її рідну тітку [PERSON] . Представник третьої особи надала через канцелярію суду заява про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідачки. Надали до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що мати [PERSON] свої батьківські обов`язки щодо доньки [PERSON] не виконує. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа № 70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою, суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] в свідоцтві про народження дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 01.10.2021 року (а.с. 6-8). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). У відповідності до акту № 786, посвідченого головою правління ЖК «Домобудівельник» Васильєвим А.С. колишня дружина [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.01.2010 року по 18.10.2021 року. З серпня 2016 року за вказано адресою [PERSON] не проживала, перестала виконувати материнські обов`язки та не займалась вихованням доньки [PERSON] , матеріально не забезпечувала її, вела аморальний спосіб життя, ніде не працювала та вживала спиртні напої. Вихованням доньки займався батько [PERSON] (а.с.10-12). Відповідно до характеристики, наданої в.о. директором КГ № 126 [PERSON] та класним керівником [PERSON] [PERSON] навчається у школі № 126 з першого класу, має довільну, зорову, слухову пам`ять, має здібності до вивчення філологічних наук, на уроках завжди уважна, виконує домашні завдання, допомагає товаришам, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно, дбайливо. Бать, [PERSON] приділяв належну увагу вихованню доньки регулярно відвідував батьківські збори, приймав активну участь у житті школи та класу. Мати, [PERSON] успіхами доньки в школі не цікавилася, батьківські збори не відвідувала, зв`язок з класним керівником не підтримувала (а.с.16). За інформацією, яка надана в.о. директором КГ № 126 [PERSON] та класним керівником [PERSON].з`ясовано , що на початок навчання в початковій школі родина [PERSON] складалась з трьох чоловік: батько [PERSON] , мати [PERSON] та донька [PERSON] . Протягом першого року навчання стало відомо, що сім`я соціально не стійка через алкогольну залежність матері [PERSON] . У родині панувала напружена атмосфера, відносини між чоловіком та дружиною здебільшого були бурхливими, супроводжувалися скандали, з`ясуванням стосунків. Така атмосфера погано впливала на дитину, дівчинка була замкнута. В індивідуальних бесідах з учителем [PERSON] жалілася на напружені стосунки між батьками, дуже хотіла, щоб мама не вживала алкоголь та проводила час із нею. Батько брав активну участь у житті [PERSON] : відвідував батьківські збори, підтримував постійно зв`язок з вчителем, виявляв себе як відповідальний батько, турбувався про дитину, розуміючи не лише матеріальні потреби, а й емоційний стан дівчинки. Мати не брала участі у вихованні й навчанні дитини , на зв`язок з учителем не виходила, місце перебування не повідомляла. З 2019 року батько повідомив, що мати не проживає з родиною. Вихованням і навчанням дівчинки займався батько (а.с.16 - 17). ПОКРОВСЬКОЮ РАЙОННОЮ У МІСТІ РАДИ було надано висновок від 20.09.2023 року № 569 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] у зв`язку з тим, що вона не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний та духовний стан і духовний розвиток дитини, в інтересах малолітньої: [PERSON] , [INFO] . За правилами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 СК України визначено: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» проголошено: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У абзаці другому п. 4 постанови № 5 Пленуму «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 вересня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з частиною першою статті 61 ЦПК звільняє позивача лише від доведення цих обставин. Аналізуючи зазначені норми права, роз`яснення Верховного Суду України, приведені вище обставини та наявні докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову за відсутності заперечень третьої особи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки під час розгляду справи встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідачкою [PERSON] по відношенню до своєї доньки, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки цього вимагають інтереси дитини. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved