Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4989.80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00 % на рік на суму залишків заборгованості за кредитом. Позивач також зазначає, що підписана відповідачем Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний догові, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Однак, відповідач, в свою чергу, не виконав покладених на нього договором обов`язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З огляду на зазначене, позивач просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 05.11.2017 року становить 16088 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4989 грн. 80 коп.; 2576 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7384 грн. 83 коп. заборгованість за пенею та комісією; 1136 грн. 95 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. 04.12.2017 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано судді Козюренко Р. С. 11.05.2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано судді Дзеньдзюрі С. М.. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюрою С. М. від 15.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.01.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №88/Р від 26.01.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Марків Ю.С. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю. С. від 31.01.2023 року прийнято справу до провадження, відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Разом із тим, при подачі позовної заяви зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить відповідно до ст. 257 ЦПК України застосувати загальну позовну давність у 3 роки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (яке змінило найменування на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDN50ОТС003020390 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яка підписана відповідачем. Згідно пунктів 1.1.1, 1.1.2 Генеральної угоди сторони узгодили по Договору зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти, комісії на 129,12 грн., пеню на 0 грн., штраф на 602,83 грн.; заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 5569,81 грн. Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03.10.2012 року, укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом [PERSON] , станом на 05.11.2017 року стверджується, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 16088 грн. 25 коп., з яких: 4989 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом; 2576 грн. 67 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 7384 грн. 83 коп. заборгованість за пенею та комісією; 1136 грн. 95 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 525, 526, 546 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до вимог частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 2 статті 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в розмірі 7384,83 грн. В пункті 2.1 Генеральної угоди сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит в сумі 4989,80 грн. на строк 12 місяців з 03 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 4989,80 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 439,00 грн. для погашення заборгованості за кредитом, процунтами, а також іншими витратами відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 жовтня 2013 року. Згідно з п. 2.5. Генеральної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов та правил. Проте, в Генеральній угоді від 03 жовтня 2012 року відсутні умови, щодо встановлення відповідальності у вигляді пені та комісії за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а містяться лише посилання на «Умови та Правила надання банківських послуг». За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З цього приводу Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вказує, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Разом з тим, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди від 03.10.2012 року сторони погодили, що відповідно до ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш, ніж на 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1136,95 грн. Також вирішуючи питання про підставність позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до положень\~ст. 256 ЦК України\~право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності). Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому відповідно ч. 4 такої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, водночас ч. 5 даної статті передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1\~ст. 258 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, суд враховує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо строку позовної давності у 50 років. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку", з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Генеральній угоді позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді 50-річний строк позовної давності. На переконання суду, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. При цьому, згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦПК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас відповідно до ч. 5 даної статті Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зокрема, як вже зазначалось вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за період з 04.10.2012 року по 05.11.2017 року, а позов поданий до суду у грудні 2017 року. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Обставин щодо поважності причин пропущення позовної давності судом не встановлено, так як і не встановлено в ході судового розгляду, що даний строк переривався чи його перебіг зупинявся. Враховуючи вищевикладене, з врахуванням наведеного вище, судом не можуть братись до уваги здійснені позивачем нарахування вартості наданих відповідачеві послуг поза межами строків позовної давності, а саме до грудня 2014 року. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих Позивачем доказів, з урахуванням застосованого судом строку позовної давності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимоги в межах стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитом в розмірі 4989,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1455,36 грн. та штрафу в розмірі 1136,95 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості задоволено частково, а саме на 47,13%, до стягнення підлягають судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. 98 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial