Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-26 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Долгову Л.В. звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/2 частки кв. [ADDRESS] . За життя померла склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй на праві власності майно позивачу. Жодних інших спадкоємців, окрім позивача, померла не мала. [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, в тому числі на момент її смерті, проте при зверненні до нотаріуса в червні 2023 їй було роз`яснено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки дані про реєстрацію позивача разом зі спадкодавцем на момент смерті відсутні. При цьому позивач зазначає, що постійно проживала разом з тіткою, мала з нею спільний побут, поховала її після смерті та встановила пам`ятник. Оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном після смерті тітки, то вважала, що таким чином прийняла спадщину, та раніше до нотаріуса не зверталась. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [INFO] . Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, викликано для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Долгова Л.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Додатково представник позивача подала клопотання про допит в якості свідків додатково [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснивши, що вони з`явились до суду, а також просила долучити до матеріалів справи копію паспорту позивача старого зразка з її попередньою реєстрацією місця проживання. Протокольною ухвалою суду вказані клопотання задоволені. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. 08.08.2023 від представника Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є її сусідами та за життя її померлої тітки за адресою по [ADDRESS] , в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] за життя сильно хворіла. В неї був високий тиск, інсульт, хвороба «рожа», вона важила більше 100 кг, у зв`язку з чим приблизно за 5 років до її смерті позивач переїхала до неї разом із своєю сім`єю (чоловіком та сином), щоб доглядати, оскільки та була самотньою жінкою та інших родичів не мала. Позивач із [PERSON] жили разом до часу смерті останньої, після чого позивач здійснила її поховання. За життя вони разом харчувалися, позивач [PERSON] купувала для них речі для спільного користування, виводила [PERSON] на прогулянки, возила до лікарні, дбала про неї вдома, обробляла рани від хвороби, ходила на ринок, прала її речі тощо. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності від 17.01.2000 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному належить кВ. [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2003 спадкоємицею майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина складається з частки кв. [ADDRESS] (а.с. 16). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності частки кв. [ADDRESS] . За життя, а саме 01.07.2003, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і, взагалі - все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, втому числі частку житлової квартири [ADDRESS] та грошові вклади у Ощадному банку України з належними до них відсотками та компенсаціями - заповідала [PERSON] (а.с. 15). [PERSON] з 30.10.2015 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Проте згідно акту про проживання особи не за місцем реєстрації від 05.06.2023, починаючи з січня 2003 року і по лютий 2004 року [PERSON] та [PERSON] фактично проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Із пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була її тіткою. Вона була одинокою людиною, дітей не мала, тому проживала разом з позивачем як зі своєю племінницею. Позивач доглядала за [PERSON] за її життя, а після її смерті Одноосібно здійснила її поховання та встановила пам`ятник на могилі. З 2003 року і до початку воєнного стану позивач постійно проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] , здійснювала оплату комунальних послуг. В неї залишились ощадні книжки [PERSON] . В зв`язку з цим вона вважала, що фактично вступила в управління спадковим майном і таким чином прийняла спадщину. Будь-яких інших спадкоємців, окрім [PERSON] , у померлої [PERSON] немає, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 12). В червні 2023 року [PERSON] звернулась до ПН ММНО [PERSON] з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] . Проте згідно роз`яснення приватного нотаріуса від 07.06.2023за вих. № 84/01-16 [PERSON] повідомлено, що видача на її користь свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] можлива лише у разі встановлення факту її постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). З досліджених судом документів встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відомостей про наявність спадкоємців [PERSON] , які мають право на спадкування окрім позивача, справи не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12.08.2019 у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами, та показаннями свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. Також суд приймає до уваги волевиявлення померлої, яка за життя зробила розпорядження, згідно якого заповідала все належне їй майно позивачу [PERSON] . Оскільки представник позивача в поданій у судовому засіданні заяві від 27.09.2023 просила залишити судові витрати за позивачем, відповідно з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачений ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved