Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільного позову були відправленні за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Згідно автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву [PERSON] розподілено до провадження судді Бойко О.М. В позовних вимогах позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 14 березня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 134, свідоцтво Серія [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали побутові конфлікти, що призвели до втрати між подружжям почуття любові та поваги. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Разом з тим, позивач зазначив, що з відповідачем вже тривалий час проживають окремо одне від одного, спільне життя є фактично припиненим, та збереження шлюбу неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач надав суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач надала суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис про шлюб №134 від 14 березня 2000 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області. Сторони не мають неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved