Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просила визнати за нею право власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. Однак, оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння не може, оскільки останнє згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Сковорідківською сільською радою на ім`я [PERSON] , належало до суспільної групи «колгоспний двір». [PERSON] була членом цього колгоспного двору, а тому це будинковолодіння належало їм з [PERSON] в рівних частках. Указувала, що [PERSON] та [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі, а тому після смерті останнього [INFO] спадщина на належну йому 1/2 частину будинковолодіння не оформлялась за відсутності у нього інших спадкоємців, а [PERSON] згідно чинного на той час ЦПК України не мала права на спадкування після нього, однак з того часу відкрито володіла належною йому частиною будинковолодіння до дня своєї смерті [INFO] . [PERSON] стверджувала, що оскільки [PERSON] відкрито володіла 1/2 частиною будинковолодіння по [ADDRESS] з 22 березня 1992 року, тобто більше 10 років та набула право власності на цю частину будинку за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, та мала право на 1/2 частину будинковолодіння як член колгоспного двору, вона як спадкоємець [PERSON] , має право на цілий житловий будинок, а тому просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач - Миролюбненська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого Сковородківською сільською радою 27 червня 1988 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1002 від 29 грудня 2022 року домоволодіння за адресою [ADDRESS] відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, та його співмешканка [PERSON] - член двору. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст. 13 цього ж Кодексу частки члена колгоспного двору встановлюються виходячи з рівності часток сіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 1002 від 29 грудня 2022 року, належав до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 листопада 2009 року, виданого повторно відділом РАЦС Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Спадщина не оформлялась через відсутність спадкоємців. [PERSON] згідно ЦК УРСР не мала права на спадкування, так як проживала із [PERSON] в незареєстрованому шлюбі. Так, згідно довідки Миролюбленської сільської ради від 31 березня 2023 року №139 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] та її матір`ю [PERSON] . Як убачається із інформаційної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №1170/01-18 від 12 червня 2023 року спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою не заводилась. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] увійшла належна йому частка у майні колгоспного двору розмір якої складає 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . Інша частина будинковолодіння була власністю [PERSON] , як члена колгоспного двору, розмір її частки становив 1/2. [PERSON] після смерті [PERSON] продовжила проживати у вказаному будинковолодінні до дня своєї смерті [INFO] , тобто відкрито володіла зазначеним будинком. [INFO] [PERSON] померла в с.Веселе Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 2021 року. 19 серпня 1997 року [PERSON] , склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла племінниці [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . 28 січня 2022 року за заявою [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 44/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , а 02 лютого 2023 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно, зокрема на земельну ділянку. Отже, [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] . Зазначені обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи №44/2022, заведеної 28 січня 2022 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла також 1/2 будинковолодіння [ADDRESS] , яка належала останній як члену колгоспного двору. 06 квітня 2023 року нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальною конторою Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні її спадкових прав на будинковолодіння [ADDRESS] , у зв`язку із неможливістю встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та неможливістю встановлення кола спадкоємців. Згідно ч. 1 ст.344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до усталеної судової практики інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем ( правонаступником) вона є. Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. [PERSON] відкрито, безперервно володіла та користувалася 1/2 часткою житлового будинку по [ADDRESS] , яке належало [PERSON] після його смерті з 22 березня 1992 року і до дня своєї смерті [INFO] , тобто більше десяти років, [PERSON] набула право власності на вказане майно за набувальною давністю, інша 1/2 частина зазначеного будинку належала [PERSON] як члену колгоспного двору. Оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] і вказаний будинок увійшов до складу спадщини, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі. Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Outcome: approved