Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-08 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 25 травня 2021 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив судове засідання проводити без його участі. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 25 травня 2021 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за актовим записом № 174. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, що не заперечував відповідач, сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, вони втратили відчуття любові та поваги один до одного. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбні відносини сторони на цей час не мають наміру. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 536,80 грн та на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачці судовий збір у сумі 536,80 грн.

Outcome: approved