Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

[PERSON] , 30.03.2023 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25.02.2006 р. Від шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей не має. Майновий спір відсутній. 15.07.2021 р. з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства і поновлювати їх не збираються. Причиною того, що припинили спільне проживання стало те, що втратили почуття один до одного, у них відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. За таких обставин позивач бажає шлюб розірвати. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати, судові витрати по справі покласти на неї, змінити прізвище на « [PERSON] ». В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неоджноразово повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечила представник позивач в своїй заяві до суду. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, про що складено актовий запис № 13. В шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з різними поглядами на життя, в сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до поступового погіршення сімейних стосунків та припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини в липні 2021 р., з того часу проживають окремо. Примирення сторін неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї немає.

Outcome: approved