Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що між ТОВ «ГАЛЕНЕРГОСЕРВІС 2012» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов?язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № AM. 147667, забезпечений транспортний засіб «Citroen». 21.04.2020 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen; BC5541II та транспортного засобу Volkswagen; [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2020 року у справі № 466/2912/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 61 882,01 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen; CE2383CA н момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС». АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 51 809,28 грн. Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну згідно полісу №A06149598 складає 130 000,00 грн, франшиза - 1 500,00 грн. Вказує на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 10 072,73 грн. (61 882,01 - 51 809,28). Після цього він звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на його адресу не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. А тому просив, стягнути з [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 072,73 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про поважні причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ТОВ «ГАЛЕНЕРГОСЕРВІС 2012» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов?язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № AM. 147667, забезпечений транспортний засіб «Citroen» (а.с. 5). [PERSON] 21.04.2020 р. о 17.20 год по вул. Зелена, 299 у м. Львові керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Citroen, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, порушивши вимоги п.2.3б, 13.1 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2020 року (а.с.8) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ТОВ «ГАЛЕНЕРГОСЕРВІС 2012» в особі директора [PERSON] подав 25 травня 2020 року до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву на виплату страхового відшкодування щодо страхового випадку від 21.04.2020 року (а.с. 9). Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 26 травня 2020 року співробітниками ПАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA2020042100023/L02/01, відповідно до якого страхове відшкодування становить у розмірі 61882,01 грн. та проведено виплату на користь ТзОВ «ГАЛЕНЕРГОСЕРВІС 2012» на суму 61882,01 грн, що підтверджується платіжним дорученням №43608 від 28 травня 2020 року (а.с. 17). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно із статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Положеннями статті 990 Цивільного кодексу України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що на виконання умов договору добровільного страхування ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплачено ТОВ «ГАЛЕНЕРГОСЕРВІС 2012» страхове відшкодування у розмірі 61882,01 грн. Згідно з Полісом, діючим станом на 21.04.2020 року, транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] застрахований у АТ «СГ «ТАС», ліміт за шкоду майну 130000 грн., франшиза 1500 грн. (а.с. 18). У вимозі про відшкодування шкоди ПАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] від 08.10.2021 року вих. №9/159/СК ПАТ «СК «ПЗУ Україна» зазначили, що звернулись до його страховика у порядку суброгації на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», який здійснив виплату у розмірі 51809,28 грн. Також, повідомили, що на [PERSON] покладається обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме: 10072,73 грн. (а.с. 20). За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Приватне акціонерне товариство "СК "ПЗУ Україна" відшкодувало потерпілій особі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Таким чином, страховик набув права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України. За змістом частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд вважає, що оскільки ПАТ "СК "ПЗУ Україна" виплатило власнику застрахованого автомобіля суму страхового відшкодування в повному розмірі, тому з [PERSON] необхідно стягнути різницю між розміром страхового відшкодування та розміром завданої ним шкоди, на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України, в розмірі 10072,73 грн. та судові витрати. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути різницю між розміром страхового відшкодування та розміром завданої ним шкоди в розмірі 10072,73 грн., задовольнивши позовні вимоги. Крім того,\~відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~ [PERSON] \~ на\~користь позивача\~необхідно стягнути\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~в розмірі\~2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved