Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 08.09.2001 вона уклала шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований міським віділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, за актовим записом №1111. У вказаному шлюбі у сторін народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, відсутності знайти спільної думки щодо вирішення будь-якої ситуації, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільно із відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних відносин. В зв`язку із вказаним позивачка вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що 08.09.2001 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, за актовим записом №1111, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.09.2001 (а.с.4). У вказаному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.07.2020 (а.с.13). Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок втрати любові один до одного, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання позивачки змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved