Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 03.09.2008 було укладено кредитний договір № ML-B02/078/2008, згідно якого вона одержала кредит в сумі 59\~290, 00 доларів США. Того ж дня, 03.09.2008 банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-B02/078/2008 в забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору 10.12.2010 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права вимоги до відповідачів за кредитним договором № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008 на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю. 15.04.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір, яким погоджено, зокрема, переведення боргових зобов`язань позичальника з іноземної валюти в національну валюту України і графік платежів. Проте, відповідно до умов кредитного договору, договору поруки та норм законодавства України, відповідачі свої зобов`язання не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 471\~368, 97 гривень. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про солідарне стягнення із відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008 в розмірі 471\~368, 97 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 20.07.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 20.07.2023 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, кожен з відповідачів отримав особисто 29.07.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. (а.с. 73-74) У строк, визначений судом ухвалою суду від 20.07.2023, від відповідачів відзиви на позов не надійшли. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів на адресу суду також не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.09.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-B02/078/2008, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 59\~290, 00 доларів США, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит до 03.09.2038 та сплатити проценти за користування ним 4, 99 % річних. (а.с. 6-9) Того ж дня, 03.09.2008, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] вищевказаного кредитного договору, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-B02/078/2008. (а.с. 32) 03.09.2008 [PERSON] було оформлено кредитну заявку з посиланням на вищевказаний кредитний договір. (а.с. 10) Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] , банк на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008 видав їй кредит в розмірі 59\~290, 00 доларів США. (а.с. 21) 10.12.2010 між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником за всіма правами і обов`язками ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно умов даного договору, ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку № 1 до цього договору), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду. Передача кредитного портфелю (з усіма кредитними документами) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів сторонами цього договору (п. 4.1. договору). (а.с. 37-43) З витягу із додатку № 1 до вищевказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю вбачається, що до проданого банком ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав на кредитний портфель, включено й кредитний договір № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008, заборгованість за яким є предметом спору у даній справі. (а.с. 44-46) 15.04.2016 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема перевести боргові зобов`язання позичальника з іноземної валюти долара США в національну валюту України гривню, по курсу НБУ на момент укладення цього додаткового договору, а саме: 1 долар США = 25, 647640 гривень. Також сторони змінили дату остаточного повернення кредиту 03.09.2025 і узгодили новий графік платежів, виклавши його в новій редакції. Сторони визначили, що розмір боргових зобов`язань позичальника в іноземній валюті 31\~632, 89 доларів США, що на дату підписання цього договору (на дату зміни валюти боргових зобов`язань) за офіційним курсом НБУ складає 811\~308, 97 гривень. Розмір боргових зобов`язань позичальника за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 становить 252\~841, 68 гривень. При цьому, розмір боргових зобов`язань зафіксованих до обслуговування позичальником, дорівнює 586\~800, 00 гривень (п. 4.10.2 додаткового договору). Також сторони правочину домовилась, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору, кредитор здійснює прощення частини суми кредиту в розмірі 224\~508, 97 гривень (п. 4.10 додаткового договору). (а.с. 11-16) Крім того, 15.04.2016 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 5 до договору поруки № SR-B02/078/2008 від 03.09.2008, яким досягнуто між його сторонами домовленості про внесення змін та доповнень до договору поруки № SR-B02/078/2008 від 03.09.2008. Згідно умов цього додаткового договору сторони погодили, зокрема, зміну строку повернення кредиту 03.09.2025, визначивши, що на дату укладення цього договору сума непогашеного кредиту і зобов`язань забезпечених порукою складає 811\~308, 97 гривень (п. 2 додаткового договору). (а.с. 33-34) 27.03.2023 позивач направив відповідачам досудові вимоги № 11386 і № 11387 про дострокове виконання боргових зобов`язань по кредитному договору № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008. (а.с. 17-18, 35-36) Однак, як вбачається з матеріалів справи, вищевказана вимога була залишена відповідачами без належного реагування. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008, станом на 22.06.2023 заборгованість складає 471\~368, 97 гривень. (а.с. 19-20) Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається\~ таким,\~що \~вчинений \~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В обґрунтування розміру заборгованості позичальника перед позивачем, останнім зокрема, надано виписку по особовому рахунку [PERSON] , довідку про погашення заборгованості № 60 від 22.06.2023 та розрахунок заборгованості. (а.с. 14-16, 19-29) З довідки\~№ 60\~від 22.06.2023\~вбачається здійснення\~ [PERSON] \~погашення заборгованості\~по кредитному\~договору №\~ML-B02/078/2008\~від 03.09.2008\~в період\~з 02.02.2011\~по 28.01.2022.\~(а.с.\~27-29) Зважаючи на те, що надана позивачем довідка не є первинним документом, даний доказ судом оцінюється в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами. Розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом видачі, отримання кредиту та розрахункових операцій, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для\~бухгалтерського обліку\~господарських операцій\~є первинні\~документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, з огляду на вищевказані положення, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача [PERSON] , яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами. Так, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти в повному обсязі і частково погашала заборгованість за кредитним договором. (а.с. 21-26) Судом перевірено розрахунок заборгованості по кредитному договору № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008 і встановлено його відповідність умовам договору і вимогам чинного законодавства України. (а.с. 19-20) Таким чином,\~враховуючи вищевикладене,\~суд прийшов\~до висновку,\~що розрахунок\~заборгованості,\~наданий позивачем\~за вищевказаним\~кредитним договором,\~є обґрунтованим\~і підтвердженим\~належними,\~допустимими і\~достовірними доказами. Судом встановлено, що відповідачами перед позивачем заборгованість по кредитному договору № ML-B02/078/2008\~від 03.09.2008 не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків [PERSON] не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов`язань, взятих на себе згідно з вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані із заявами по суті справи, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 20.07.2023 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Договір кредиту № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008, договір поруки № SR-B02/078/2008 від 03.09.2008, а також додаткові договори № 5 від 15.04.2016 до цих договорів, є домовленістю сторін цих договорів, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід`ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб`єктивні права і конкретні юридичні обов`язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб`єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачі не провели розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ML-B02/078/2008 від 03.09.2008 в сумі 471\~368, 97 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 7\~070, 53 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.06.2023. (а.с. 4) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 7\~070, 53 гривень в рівних частках з кожного - по 3\~535, 36 гривень. До ухвалення рішення у справі ні позивач, ні відповідачі не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Отже, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved