Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

В червні 2023 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 30 червня 2012 року, позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] , про що є актовий запис № 580 від 30.06.2012 року відділом державної\~ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. З березня 2022 року позивач та відповідач не мешкають як подружжя.\~ Шлюбні відносини припинені між сторонами. Непорозуміння у відносинах призвели до втрати почуттів один до одного. Сумісне господарство сторонами не ведеться. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї не можливе. Строк на примирення позивачу з відповідачем не надавати, оскільки наміру зберегти сім`ю не має. Просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 червня 2012 року відділом державної\~ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що був зроблений актовий запис № 580 ( а. с. 1-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року ( а. с. 19 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 14 червня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 24 ). Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України). Так, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що адреса реєстрації позивача [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] про що свідчить наявна копія паспорту останньої ( а. с. 11-15 ). До того ж, на утриманні [PERSON] є неповнолітні діти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в яких матір`ю дітей вказана [PERSON] \~ (а. с. 9, 10 ). Тому, позивач [PERSON] має право звернення до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Окрім цього, 05 липня 2023 року\~ за вх. № 29810 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а. с. 28). З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 28 ). Частиною дев`ятою статті 28 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Враховуючи наведене, вищевказана цивільна справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (частина десята статті 187 ЦПК України). Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина дванадцята статті 128 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 15 червня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 05.07.2023 року ( а. с. 25-26 ). Ухвалою суду від 06 липня 2023 року провадження у справі було зупинено, надано строк сторонам для примирення на три місяці та повідомлено сторонам, що після спливу строку, розгляд справи відбудеться 05.10.2023 року ( а. с. 31-32 ). Строк для примирення було надано судом за заявою відповідача [PERSON] , з якою останній звернувся до суду 05.07.2023 року, про що свідчить штамп суду ( а. с. 29 ). В судове засідання 05 жовтня 2023 року сторони не з`явилися. Представник позивача Албул Т.В., яка діє на підставі Ордеру серії ВН № 1256761 від 12.06.2023 року( а. с. 17 ), звертаючись з позовом до суду, одночасно надала заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача, на позовних вимогах наполягали. Крім того, в даній заяві зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, час на примирення сторонам просила не надавати. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, яка отримана 05.10.2023 року за вх. № 43465 в якій просив розглядати справу за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 30 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 580, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ,\~ що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] , виданий 30 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області ( а. с. 8 ). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають малолітніх дітей\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчать наявні копії свідоцтв останніх\~ (а. с. 9, 10 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, з березня 2022 року сторони не мешкають як подружжя, шлюбні відносини припинені між ними, сумісне господарство сторонами не ведеться. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.\~\~ Так, як зазначено вище, судом вчинялися заходи щодо можливого примирення сторін та ухвалою суду від 06 липня 2023 року сторонам надавався строк для примирення терміном на три місяці ( а. с. 31-32 ). Після спливу вказаного строку, сторони не з`явилися, заяв та клопотань від позивача на адресу суду не надходило, а відповідач [PERSON] звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність та зазначав, що позов визнає в повному обсязі. З зазначеного суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не відбулося. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~ Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, з березня 2022 року сторони не мешкають як подружжя, шлюбні відносини припинені між ними, сумісне господарство сторонами не ведеться, строк який надавався сторонам для примирення не дав результату, позивач не змінила свого рішення щодо розірвання шлюбу та не надавала до суду жодних заяв, в свою чергу, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом, представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи Дублікатом квитанції № Р24А1320731021D3674 від 12.06.2023 року ( а. с. 7 ). В призначенні платежу вказано, що судовий збір за позовом [PERSON] , Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, [PERSON] . В свою чергу,\~ суд зазначає, що судовий збір не заборонено сплатити іншій особі. Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 9901/144/20, провадження N 11-241заі20. В зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим твердження про неможливість прийняти як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви платіжне доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача. Треба враховувати весь зміст платіжного документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним виступає факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спецфонду Держбюджету. Велика Палата ВС стверджує, що суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Тому судовий збір не заборонено сплатити іншій особі. Висновок щодо неможливості прийняття квитанції через зазначення у ній платником іншої особи є обмеженням в доступі до суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 № №752/4567/19. В зазначеній постанові Верховний Суд вважає, що висновок суду апеляційної інстанції щодо неможливості прийняття квитанції як доказу сплати судового збору у зв`язку із зазначенням у ній платником іншої особи, а не учасника справи чи представника, а відтак і застосування наслідків невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є обмеженням особи в доступі до суду, передбаченим ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. До того ж, з матеріалів справи та платіжного документу вбачається, що судовий збір було сплачено представником [PERSON] адвокатом Албул Тамарою Валентинівною. Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Звертаючись до суду із заявою 05.10.2023 року про розгляд справи у його відсутність, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, до початку розгляду справи по суті. А отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесених позивачем при звернені до суду 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 536,80 гривень, а Білоцерківському управлінню Державної казначейської служби України Київської області повернути\~ [PERSON] 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 536,80 гривень, сплачених згідно Дубліката квитанції № Р24А1320731021D3674 від 12.06.2023 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved