Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати договір про надання юридичних послуг, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс Тулс» в особі директора Герасімова Станіслава Олеговича та стягнути з ТОВ «Лекс Тулс» на користь [PERSON] сплачені грошові кошти за договором про надання юридичних послуг в сумі 4000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та ТОВ «Лекс Тулс» (виконавець) в особі директора Герасімова Станіслава Олеговича, в м. Миколаєві укладено договір про надання юридичних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання з надання юридичних послуг щодо оформлення мого права на спадщину, а замовник, зобов`язаний оплатити ці послуги. Пунктом 1.1, 1.2 Договору, передбачено, що Виконавець приймає до виконання доручення Замовника про надання юридичних послуг, а Замовник зобов`язується оплатити послуги. За п. 1.2 характер та види юридичних послуг оформлення права на спадщину. За п.1.1 Договору Виконавець має право запрошувати третіх осіб (субвиконавця), види та об`єм послуг, які буде виконувати субвиконавець Виконавець визначає самостійно. На виконання вимог пункту 1.2, 1.3 Договору, позивач сплатив 20.11.2021 р. відповідачу 2000,00 грн. та 11 грудня 2021 р. 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20.11.2021 р. та 11.12.2021 р., закріпленою підписом та печаткою ТОВ «Лекс Тулс». Однак після підпису вищевказаного Договору, будь-яких консультацій або інших рекомендацій на виконання Договору від відповідача позивач не отримував, тобто договір фактично не виконувався. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що факт надання послуг та термін дії цього Договору закінчується підписанням акта про надання юридичних послуг, що являється невід`ємною частиною цього Договору. Зважаючи на викладене, позивач 25.01.2022 р. засобами поштового зв`язку направив письмову заяву до відповідача з проханням розірвати Договір за згодою сторін та повернути сплачені кошти в розмірі 4 000,00 грн. Однак ця заява залишилася без задоволення. За таких обставин позивач звернувся до суду про розірвання спірного договору та стягнення коштів. Позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача про слухання справи повідомлений належним чином, подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Між мною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ТУЛС» (виконавець) в особі директора Герасімова Станіслава Олеговича, в м. Миколаєві укладено договір про надання юридичних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання з надання юридичних послуг щодо оформлення мого права на спадщину, а я,замовник, зобов`язаний оплатити ці послуги. Пунктом 1.1, 1.2 Договору, передбачено, що Виконавець приймає до виконання доручення Замовника про надання юридичних послуг, а Замовник зобов`язується оплатити послуги. За п. 1.2 характер та види юридичних послуг оформлення права на спадщину. За п.1.1 Договору Виконавець має право запрошувати третіх осіб (субвиконавця), види та об`єм послуг, які буде виконувати субвиконавець, .Виконавець визначає самостійно. На виконання вимог пункту 1.2, 1.3 Договору, я сплатив 20.11.2021 р. відповідачу 2000,00 грн,, та 11 грудня 2021 р. 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20.11.202! р. та 11.12.2021 р., закріпленою підписом та печаткою ТОВ «ЛЕКС ТУЛС». Пунктом 4.3. Договору передбачено, що факт надання послуг та термін дії цього Договору закінчується підписанням акта про надання юридичних послуг, що являється невід`ємною частиною цього Договору. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. З огляду на ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Оскільки, укладений сторонами Договір є договором з надання послуг, то в силу приписів вказаної вище норми права вказаний правочин може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору. Позивач чітко висловлює свою позицію стосовно відмови від Договору та висловлює бажання його розірвати, у тому числі шляхом подання даного позову. Разом з тим, Договір є договором з надання саме юридичних послуг. Договір про надання юридичних послугправової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. Жодним нормативним документом, враховуючи контекст даних спірних правовідносин, не передбачено можливості надання особі (клієнту) примусових юридичних послуг або допомоги без згоди такої особи, а тому договір про надання юридичних послуг має бути консенсуальним і каузальним та має містити умову про право клієнта в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Питання виникнення обов`язку повернути кошти передплати регулюється нормами Цивільного Кодексу, зокрема частиною 2 статті 693 Цивільного Кодексу України, а саме якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З огляду на вищевикладені норми права, позовні вимоги стосовно розірвання Договору підлягають задоволенню, оскільки позивач скористалося своїм правом на розірвання договору про надання юридичних послуг і відсутні правові підстави для відмови у такому розірванні. Крім того, суд приходить до переконання, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ТУЛС» на користь [PERSON] сплачені грошові кошти за договором про надання юридичних послуг в сумі 4000 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням зазначеного суд проходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню 1984,80 грн. судового збору, за дві позовні вимоги.

Outcome: approved