Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-21 00:00:00

\~ 09.08.2023 [PERSON] звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: 1)здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2)визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці 570,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , як на частку в спільному майні подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 3)визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці 570,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , як на частку в спільному майні подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що з 24 вересня 1989 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу, 22 травня 1990 року ними було придбано житловий будинок з надвірними будівлями на земельній ділянці 570,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , який був зареєстрований відповідно до договору купівлі-продажу від 22 травня 1990 року в реєстрі № 1-1559 на нього. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23 грудня 1991 року шлюб між ними було розірвано. Виходячи з положень 60-72 СК України, ст. 368 ЦК України просив поділити спірний будинок. Відповідачка [PERSON] подала суду заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.156-158). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, як таку, що не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків (а.с. 44-46). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2023 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду по суті, сторонам встановлені строки на подання заяв по суті (а.с. 143-144). Представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача [PERSON] (а.с.176-177). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, в заяві про визнання позову просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с.156-158). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, що 24 червня 1989 року Відділом ЗАЦС Костянтинівського міськвиконкому зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 402 (а.с.93). Згідно із Договором купівлі-продажу від 22 травня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т. В. за реєстровим № 1-1559, [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , на земельній ділянці 570 кв.м.(а.с.83-86). Право приватної власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване у Костянтинівському бюро технічної інвентаризації 04 червня 1990 року, номер запису 11880, в книзі 28 (а.с.86). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 грудня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.94). Згідно із звітом про оцінку майна від 15.08.2023, вартість житлового будинку літ. А-1, загальною площею 46,60 кв.м., розташованого на земельній ділянці з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складає 100\~980 грн. Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого. Відповідно до частини третьої\~статті 5 ЦК України,\~якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Оскільки спірне майно - будинок набуте сторонами до 01.01.2004, до спірних правовідносин щодо поділу майна подружжя підлягають застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім`ю, ЦК УРСР та Закон України «Про власність». Відповідно до частини першої\~статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України (що діяв на час виникнення права власності на майно сторін) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, виходячи з контексту наведеної норми, жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , на земельній ділянці 570 кв.м., є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою\~статті 28 КпШС України\~визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (ч.2 ст.29 КпШС України). Згідно із п. 9 постанови Пленуму ВСУ № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Отже, враховуючи рівність часток майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, частка кожного із сторін у праві власності на спірний будинок складає 1/2 частку. За таких обставин, позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя суд вважає обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved