Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Короткий зміст позову. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Маріупольська міська рада; в якій росить встановити факт родинних відносин між нею та її сином [PERSON] . В обгрунтування доводів посилається на те, що 14 жовтня 1997 року їй було видано Іллічівським PB Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де її прізвище було записано як « [PERSON] », однак вказує, що в свідоцтві про народження [NUMBER] [PERSON] прізвище її сина зазначено « [PERSON] », а в графі мати її прізвище зазначено як « [PERSON] » (вказує на те, що запис здійснювався російською мовою). Вважає, що в майбутньому вищевказані розбіжності в документах можуть стати перешкодою в оформленні свідоцтва на спадщину. Разом з цим, зазначає, що у зв`язку з російською агресією проти України інші документи, які могли б слугувати підтвердженням родинним зв`язків знаходяться в окупованому місті Маріуполь. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є її сином. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.08.2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] , та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] скерували до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують, просить заяву задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Маріупольська міська рада Донецької області, та представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час, місце та дату розгляду справи належним чином. Відомостей неявки суду не надали. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи встановлені судом, досліджені докази і застосовані норми права. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 14.10.1997 року [PERSON] було видано Іллічівським PB Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому її прізвище вказано « [PERSON] » (а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 15.08.2022 року №7726-5002021483 [PERSON] , [INFO] було взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.7). 13 червня 1997 року Київський\~РВ Харківського міського управління\~ГУМВС України в Харківській області [PERSON] видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому відповідно його прізвище написано « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.1978 року вбачається, що прізвище [PERSON] зазначено « [PERSON] », а в графі мати прізвище [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.12). Згідно довідки від 28.03.2022 року №7726-5001000912 [PERSON] , [INFO] було взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.11) Виходячи з вище досліджених судом доказів, у їх сукупності, враховуючи, що іншого способу у заявника як звернення до суду немає та зважаючи на неможливість в майбутньому оформлення заявником спадщини без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину"). Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник посилалася як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявниці в оформленні спадкових прав, оскільки в деяких актових записах є розбіжності, що унеможливлюють підтвердження родинних відносин її та [PERSON] , як матері та сина, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між фізичними особами, про який просить заявниця та доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. Європейського суду з прав людини\~ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). У відповідності до положень п.21, ч.1, ст.5 ЗУ «Про судовий збір» заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, тощо звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Outcome: approved