Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дітей та просив визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що проживання саме з батьком найбільше відповідає інтересам дітей, однак з цього приводу між батьками дітей виник спір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; відповідно до ч. 6 ст. 56 ЦПК України, ст. 19 СК України було залучено до участі у справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради та зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Каленяк Е.А. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити, наполягаючи на наявності спору між батьками дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак до суду було подано заяви про розгляд справи у її відсутність та про те, що вона не заперечує проти задоволення позову заради нормального психічного здоров`я дітей. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність та висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11.09.2023 року № 01/00/011/54118 щодо розв`язання спору (а.с. 57-60). Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.01.2011 року та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2006 року (а.с.8,10). Шлюб між батьками дітей розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2020 року у справі № 127/23621/20, яке набрало законної сили 14.01.2021 року (а.с.12). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2022 року у справі № 127/32910/21 було стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] щомісячно аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.13). На даний момент діти проживають (без реєстрації) разом з батьком - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося сторонами, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, однак підтверджується довідками від 15.11.2021 року, від 15.08.2022 року, від 30.05.2023 року (а.с. 5-7). Дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було знято з реєстрації за попереднім місцем проживання 14.12.2022 року, що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 21.02.2023 року № 10824 (а.с. 17-18). Відповідач [PERSON] (мати дітей) проживає за межами України (у Німеччині), на теперішній час повертатися до України не планує. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11.09.2023 року № 01/00/011/54118, визнано недоцільним визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , оскільки спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній, неповнолітня дитина досягла чотирнадцятирічного віку і місце її проживання визначається нею самою (а.с. 141-145). Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому, відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11.09.2023 року № 01/00/011/54118, згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 31.08.2023 року працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї батька [PERSON] створені умови для проживання, навчання та розвитку дітей; відповідно до відповіді Вінницького міського центру соціальних служб від 12.07.2023 року, під час відвідування сім`ї батька [PERSON] з`ясовано, що діти проживають з ним з листопада 2020 року та забезпечені усім необхідним відповідно до віку та потреб (а.с. 141-145). Як вбачається з характеристики КЗ «ВЛ № 33» від 17.10.2022 року № 01-20/189 учня [PERSON] , [INFO] , [PERSON] виховується у неповній сім`ї, батько приділяє належну увагу вихованню сина (а.с. 14). Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17 (провадження № 61-18882св19), рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, суд доходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] буде відповідати інтересам дитини (зокрема, надасть можливість зареєструвати місце проживання дитини без згоди матері, яка перебуває за межами України). Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки неповнолітній [PERSON] , [INFO] , досягнув чотирнадцятирічного віку, то місце його проживання за рішенням суду не може бути визначено. Щодо наявності або відсутності предмету спору та підстав для закриття провадження у справі. Дійсно, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провад\-ження у справі, якщо відсутній предмет спору. Однак, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року № 522/8782/16-ц, логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову; якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Отже, підстави для закриття провадження у даній справі відсутні. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 536,80 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial