Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-02 00:00:00

22.02.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: 1) припинити стягнення з неї аліментів, встановлених рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, починаючи з 01.01.2022 року; 2) стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01.01.2022 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 січня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27.07.2012 року у справі №1615/943/2012 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю [PERSON] . Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2015 року у справі №537/6845/15-ц стягнуто з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] аліменти на утримання дитини. З травня 2016 року син почав проживати з батьком, відповідачем [PERSON] . З цих підстав рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц стягнення аліментів з батька [PERSON] було припинено; стягнуто з матері [PERSON] на користь батька [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, починаючи з 11.10.2016 року. Однак батько [PERSON] неналежним чином виконував обов`язки, не приділяв сину належної уваги, багато часу був відсутній вдома, між батьком та сином виникли напружені стосунки, непорозуміння, що призвело до того, що син систематично втікав та не ночував вдома. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.2021 року батька [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП по факту ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина. За час проживання сина з батьком, мати виконувала обов`язки, своєчасно і в повному обсязі сплачувала аліменти на утримання дитини на користь батька. Починаючи з листопада 2021 року син почав проживати разом з матір`ю [PERSON] через непорозуміння та конфлікти з батьком [PERSON] . Факт проживання сина з матір`ю підтверджується актом обстеження умов проживання від 14.01.2022 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцького міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Проте батько [PERSON] в добровільному порядку не надає матері [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у його вихованні, не виконує батьківські обов`язки. Незважаючи на те, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, в примусовому порядку на виконання судового рішення з неї ще стягуються аліменти на користь батька. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду за захистом прав своїх та дитини. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, сина [PERSON] . Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.06.2022 року позов [PERSON] задоволено частково. Припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року з 22.02.2022 року. Звільнено платника аліментів [PERSON] від сплати аліментів за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц, з 01.01.2022 року по 21.02.2022 року. Стягнули з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.02.2022 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.10.2022 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2022 року у справі №537/632/22, призначено судове засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.10.2022 року скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2022 року у справі №537/632/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] про припинення стягнення з матері аліментів на утримання дитини та стягнення з батька аліментів на утримання дитини, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.03.2023 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 13 квітня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила: 1) припинити стягнення аліментів з неї, [PERSON] , встановлені рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року, на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів доходів, починаючи з 01.01.2022 року до 01.09.2022 року; 2) стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів доходів, починаючи з 01.01.2022 року до 01.09.2022 року, тобто за час проживання дитини з нею. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Тищенко В.М. в судовому засіданні позовну заяву зі змінами підтримав, просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в позовній заяві. Пояснив, що в період з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року син проживав з матір`ю, тому в цей період безпідставно стягувалися з матері аліменти на користь батька на утримання сина. Просив стягнути з батька на користь матері аліменти на утримання сина за період з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року, коли син проживав з матір`ю. Після 01.09.2022 року син повернувся жити до батька. 03.10.2023 року надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність. Відповідач [PERSON] спочатку в судовому засіданні пояснював, що син проживає з ним, а з матір`ю спілкувався, ходить в гості, він не заперечував щодо їх зустрічей. Однак ніколи син з матір`ю не проживав. 03.10.2023 року після дослідження письмових доказів у справі, допиту свідків відповідач [PERSON] та його представник адвокат Охмак В.І. подали письмову заяву, в якій зазначили, що визнають позовні вимоги з внесеними змінами, просили розглянути справу без їх участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживав і з матір`ю, і з батьком, проте точного періоду вказати не може, оскільки не пам`ятає. Представник третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування Сидорова А.Ю. в судовому засіданні у вирішенні позову покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, їх уповноважених представників, третіх осіб, свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28 січня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27.07.2012 року у справі №1615/943/2012. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 16.11.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №205). Заочним рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26.01.2015 у справі 3537/6845/14-ц задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2014 року і до повноліття дитини. Судом враховано, що на момент ухвалення рішення дитина [PERSON] , [INFO] , проживав з матір`ю. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц ухвалено припинити стягнення аліментів за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука\~ Полтавської області від 26.01.2015 року в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] \~на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з\~ усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відкликано з Крюківського\~ відділу державної виконавчої служби м. Кременчука ГТУЮ виконавчий лист №537/6845/14-ц/ від 05.03. 2015 року. При ухвалення рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц було враховано, що дитина [PERSON] , [INFO] , змінив місце проживання, став проживати з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні. 15 листопада 2016 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні в Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Станом на 24.12.2020 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата становить 11251,00 грн. В подальшому відповідач [PERSON] неналежним чином виконував передбачені законом обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з чим був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, що підтверджується постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.03.2020 року у справі №537/468/20 та постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.2021 року у справі №537/5484/21. Коли дитина [PERSON] , [INFO] , досяг 14 років, він самостійно визначив своє місце проживання, з січня 2022 року став проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстрований з 06.05.2005 року. Даний факт підтверджується письмовою заявою дитини [PERSON] , актом №19 обстеження умов проживання, затвердженим начальником служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 14.01.2022 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №34006 від 28.12.2021 року. Згідно акту обстеження від 14.01.2022 року, умови проживання за адресою: [ADDRESS] , задовільні. Дитина [PERSON] має окрему кімнату, йому створені належні умови для проживання та навчання. За даною адресою проживають [PERSON] (мати), [PERSON] (син), [PERSON] (співмешканець матері). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дитина [PERSON] в період часу з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року проживав з матір`ю [PERSON] . Згідно акту обстеження від 17.11.2022 року, умови проживання за адресою: [ADDRESS] , задовільні. Дитина [PERSON] має окреме спальне місце, стіл для навчання, забезпечена продуктами харчування. За даною адресою проживають [PERSON] (батько), [PERSON] (дитина), [PERSON] (бабуся). Отже з матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] з період часу з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року проживав з матір`ю [PERSON] , в цей час відповідач [PERSON] не надавав добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Разом з тим на виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц в примусовому порядку державним виконавцем стягувалися аліменти з матері на користь батька на утримання дитини, незважаючи на те, що дитина проживала з матір`ю. Відповідач [PERSON] працездатний, інших утриманців немає. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У\~статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У частині першій статті 10\~СК\~України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.2 ст.188\~Сімейного\~кодексу\~України батьки можуть бути звільнені від зобов`язання утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16\~ЦК\~України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Стягнення за період з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року аліментів із матері [PERSON] свідчить про порушення її майнових прав та інтересів, оскільки саме вона має право розпоряджатися аліментами, що стягуються на утримання дитини, яка в цей період проживала з нею. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З огляду на наведені положення закону та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.197 СК України за період з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року звільнити платника аліментів мати [PERSON] від сплати аліментів на користь батька [PERSON] за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2016 року у справі №537/4938/16-ц, з підстав, що має істотне значення, оскільки неповнолітня дитина самостійно визначив своє місце проживання з матір`ю платником аліментів, й в цей період часу не проживав з батьком отримувачем аліментів за рішенням суду. За таких обставин, позовні вимоги, з внесеними змінами, матері [PERSON] про звільнення її від сплати батьку [PERSON] аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2022 року по 21.02.2022 року підлягають задоволенню, з врахуванням позиції відповідача, який в заяві від 03.10.2023 року погодився з такими позовними вимогами, з врахуванням позиції дитини, який визнавав, що проживав і з матір`ю, і з батьком, актом органу опіки та піклування від 14.01.2022 про те, що в цей час обстеження дитина проживав у матері, показаннями допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дитина [PERSON] в період часу з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року проживав з матір`ю. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Стосовно вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував положення ст.180-182, 191 СК України, матеріальний стан відповідача, стан його здоров`я та відсутність інших утриманців, та вважає за необхідне стягнути з відповідача батька [PERSON] на користь позивача матері [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 22.02.2022 року і до 01.09.2022 року, дати проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відповідача [PERSON] , аліментів за минулий час, тобто з 01.01.2022 року до звернення з відповідним позовом до суду, оскільки позивач [PERSON] не подала суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial