Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-27 00:00:00

12 червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до АТ «Ідея Банк», визначивши третьою особою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., із вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (том 1, а. с. 2-8). В обґрунтування позовних вимог вказано, що у квітні 2023 року їй стало відомо, що її банківські рахунки заблоковані, через відкриття відносно неї виконавчого провадження № 59709361, де боржником є [PERSON] . При цьому, зазначає, що 19 серпня 2021 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказує, що виконавче провадження № 59709361 було відкрито 08 серпня 2019 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржниці [PERSON] на користь стягувача АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 102515 гривень 18 копійок. Зазначає, що 05 травня 2023 року вона отримала ідентифікатор доступу до вказаного виконавчого провадження через Автоматизовану систему та, ознайомившись з яким, встановила, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 12 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі № 4570. При цьому, зазначає про те, що вказаний виконавчий напис нотаріусом було вчинено на підставі кредитного договору № Р25.00404.004016308 від 12 червня 2018 року, який вона уклала з АТ «Ідея Банк» та, який нотаріально не посвідчений. Вказує, що згідно вказаного виконавчого напису з неї стягнуто заборгованість за період з 13 жовтня 2018 року по 02 травня 2019 року у сумі 102515 гривень 18 копійок, яка складається з: строкового основного боргу у сумі 49158 гривень 96 копійок, простроченого основного боргу 6424 гривні 07 копійок; прострочені відсотки 4117 гривень 40 копійок, строкові проценти 303 гривні 78 копійок, строкова плата за обслуговування кредиту 1523 гривні 20 копійок, прострочена плата за обслуговування кредиту 16228 гривень 80 копійок, пеня 22858 гривень 97 копійок та плата за вчинення виконавчого напису 1900 гривень. Зазначає, що вказану суму заборгованості вона не визнає та, не вважає її безспірною. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням чинного законодавства, тому прохає суд його визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 27). 23 червня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 червня 2023 року, позивачко усунуто (а. с.29). Ухвалою суду від 03 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 09 годину 45 хвилин 15 серпня 2023 року (а. с. 30), яка надіслана учасникам справи 04 липня 2023 року за вихідним № 19109/23-вих/2/204/2539/23 (а. с. 31). 10 серпня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представника відповідача АТ «Ідея Банк» - Рибак Н., в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує (а. с. 36-40). В обґрунтування відзиву вказано, що 12 червня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір № Р25.00404.004016308 за яким банком позивачці було надано на поточні потреби грошові кошти у сумі 56000 гривень, а остання зобов`язалася їх повернути банку разом із процентними платежами згідно умов договору. Стверджує, що оскільки позивачки власних зобов`язань не виконала, станом на 02 травня 2019 року за нею рахується заборгованість у розмірі 100615 гривень 18 копійок, з яких: строковий основний борг 49158 гривень 96 копійок, прострочений основний борг 6424 гривні 07 копійок; прострочені відсотки 4117 гривень 40 копійок, строкові проценти 303 гривні 78 копійок, строкова плата за обслуговування кредиту 1523 гривні 20 копійок, прострочена плата за обслуговування кредиту 16228 гривень 80 копійок, пеня 22858 гривень 97 копійок. Вказує, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів які підтверджують безспірність заборгованості оригіналу кредитного договору та виписці з рахунку боржниці. Крім того, зазначає, що боржницю було повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса листом від 02 травня 2019 року. Разом з цим, вказує на те, що позивачкою жодним чином не спростовано розміру заборгованості, жодних розрахунків на спростування вказаного нею суду не надано. Також вказує на те, що оскільки виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, бо остання є чинною й по сьогоднішній день, вважає, що виконавчий напис № 4570 від 12 червня 2019 року вичинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі прохає їх задовольнити (а. с. 53). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 51), про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 52), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12 червня 2018 року між позивачкою та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р25.00404.004016308 від 12 червня 2018 року на отримання грошових коштів у сумі 56000 гривень, із умовою його повернення з процентними платежами, відповідно до умов договору (а. с. 22-24). 12 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. видано виконавчий напис № 4570 про стягнення на користь АТ «Ідея Банк» з боржниці [PERSON] , заборгованості за кредитним договором № Р25.00404.004016308 від 12 червня 2018 року, який був нею укладений з ПАТ «Ідея Банк», за період часу з 13 жовтня 2018 року по 02 травня 2019 року, у сумі 102515 гривень 18 копійок, яка складається з: строкового основного боргу у сумі 49158 гривень 96 копійок, простроченого основного боргу 6424 гривні 07 копійок; прострочені відсотки 4117 гривень 40 копійок, строкові проценти 303 гривні 78 копійок, строкова плата за обслуговування кредиту 1523 гривні 20 копійок, прострочена плата за обслуговування кредиту 16228 гривень 80 копійок, пеня 22858 гривень 97 копійок та плата за вчинення виконавчого напису 1900 гривень (а. с. 15). 08 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській обл. Мазур А.С. винесено постану про відкриття виконавчого провадження ВП № 59709361 з примусового виконання виконавчого напису № 4570 від 12 червня 2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (а. с. 16-17). 26 серпня 2022 року заступником начальника відділу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суховим І.О. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 59709361 з примусового виконання виконавчого напису № 4570 від 12 червня 2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (а. с. 18-19). 30 серпня 2022 року заступником начальника відділу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суховим І.О. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 59709361 (а. с. 20-21). Також судом встановлено, що 19 серпня 2021 року позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про зміну імені (а. с. 11). Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами ст.\~39\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України\~«Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з вимогами п. п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Приписами п. п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначила наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною\~постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами». При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Разом з цим, проаналізувавши наявні у справі матеріли вбачається, що кредитний договір № Р25.00404.004016308 від 12 червня 2018 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчений, а тому вчинення виконавчого напису на такому кредитному договорі, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року. Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 12 червня 2019 року не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Крім того, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивачки за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1900 гривень, оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. У зв`язку з викладеним, очевидним є висновок, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином в безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом. З огляду на викладене, враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 12 червня 2019 року № 4570, вчинений нотаріусом із порушенням численних норм закону, а вказану в ньому суму заборгованості не можна вважати безспірною, а відтак, оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Геревічова О.М. від 12 червня 2019 року № 4570 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved